ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року 
м. Київ
справа №524/9488/15-а
адміністративне провадження №К/9901/7614/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Енергетичної митниці ДФС на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2016 року (головуючий суддя Бенедик А.П., судді: Калиновський В.А., Водолажська Н.С.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Енергетичної митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Енергетичної митниці ДФС (далі - Митниця, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови №0003/90300/15 від 19 листопада 2015 року в справі про порушення митних правил, якою на позивача накладено штраф у розмірі 828 443,13 грн., та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи позовну заяву, вказував, що, будучи декларантом ТОВ «Укравіасервіс», здійснював митне оформлення імпорту палива для реактивних двигунів, що ввозилось на територію України з республіки Білорусь відповідно до контракту, укладеного із ЗАТ «Білоруська нафтова компанія», при подачі митної декларації допустив помилку щодо валюти розрахунку (долари США, замість Євро), яку, однак, самостійно виявив та в цей же день подав заяву про відкликання декларації, проте Митниця жодним чином не відреагувала на таку заяву, а склала щодо позивача протокол про порушення митних правил за статтею 485 Митного кодексу України (далі - МК України) та постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 828 443,13 грн., яку ОСОБА_1 вважає протиправною, адже ним негайно після виявлення помилки вжито передбачених законом заходів щодо її виправлення; до того ж остання не призвела до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

Постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 08 лютого 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, адже заява про відкликання декларації подана позивачем вже після самостійного виявлення помилки митним органом, що не відповідає змісту статті 269 МК України та Положенню про митні декларації, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій» (далі - Положення №450).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2016 року постанову Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 08 лютого 2016 року скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано постанову у справі про порушення митних правил №0003/90300/15 від 19 листопада 2015 року, винесену заступником начальника Енергетичної митниці ДФС Бут Андрієм Станіславовичем про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 828 443,13 грн.; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Приймаючи таке рішення, апеляційний суд прийшов до висновку, що позивач, допустивши помилку при декларуванні товару, не мав на меті неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, в зв`язку із чим подав до відповідача заяву про відкликання декларації, на яку, в порушення вимог частини 1 статті 269 МК України, останній жодної відповіді не надав; крім того, митне оформлення імпортованого ТОВ «Укравіасервіс» товару не могло бути завершене по митній декларації ІМ40 ДЕ №903010001/2015/001122 від 30 вересня 2015 року, оскільки вона була проміжною і на її підставі не здійснювалось списання коштів до бюджету; більше того, відповідачем було зупинено оформлення цієї митної декларації, при цьому не у зв`язку із виявленням допущеної декларантом помилки, а через відібрання зразків продукції для проведення дослідження з метою визначення правильного коду товару за УКТ ЗЕД; при цьому всі належні до сплати при імпорті товару платежі були перераховані до державного бюджету за іншою митною декларацією та виходячи із обрахунку у Євро; водночас, суд апеляційної інстанції, посилаючись на положення МК України та чинного на час розгляду справи адміністративного процесуального законодавства, зазначив про відсутність у нього повноважень на закриття провадження в адміністративній справі, в зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим судом апеляційної інстанції рішенням, Митниця звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просила його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись по суті на ті ж мотиви, що були враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення (щодо вжиття позивачем заходів для усунення допущеної помилки вже після її виявлення відповідачем).

При цьому зміст касаційної скарги свідчить, що відповідачем рішення суду попередньої інстанції оскаржується лише в частині скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про задоволенні позовних вимог, а відтак відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) саме в цій частині воно й підлягає касаційному перегляду.

Позивач в письмових запереченнях (відзиві) на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення суду попередньої інстанції, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованим та законним.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

Переглянувши судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить до наступного висновку.

Судами встановлено, що 01 вересня 2015 року між ЗАТ «Білоруська нафтова компанія», Республіка Білорусь (як продавцем) та ТОВ «Укравіасервіс», Україна (як покупцем) укладено контракт №9-4-12/403, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність, а покупець - прийняти у вересні 2015 року на умовах DАР Словечно паливо для реактивних двигунів марки РТ об`ємом 820 тонн виробництва ВАТ «Нафтан».

Пунктами 5.1, 5.3, 6.1, 6.2 вказаного контракту передбачено, що ціна товару, що постачається, розуміється як ціна на умовах DАР Словечно. Ціна встановлюється в Євро. Кінцева ціна товару складає на умовах DАР Словечно 468,78 Євро за метричну тонну. 100 % попередня оплата кінцевої вартості товару, що постачається по даному контракту, складає 384 399,60 Євро. Валюта платежу Євро.

04 вересня 2015 року ЗАТ «Білоруська нафтова компанія» виставила ТОВ «Укравіасервіс» рахунок №9-4-12/403 для здійснення попередньої оплати вартості палива для реактивних двигунів (валюта рахунку та валюта для сплати - Євро).

11 вересня 2015 року ТОВ «Укравіасервіс» згідно з платіжним дорученням №6 від 08 вересня 2015 року здійснило оплату по рахунку №9-4-12/403 від 04 вересня 2015 року на загальну суму 384 399,60 Євро.

Відповідно до експортної декларації А 07243/250915/0007576 від 25 вересня 2015 року до експорту з Республіки Білорусь задекларовано на користь отримувача ТОВ «Укравіасервіс» партію палива для реактивних двигунів у кількості 811,696 тонн на загальну суму 380 506,85 Євро, у зв`язку із чим 25 вересня 2015 року ЗАТ «Білоруська нафтова компанія» виставила ТОВ «Укравіасервіс» рахунок №5041, у якому скоригувала вартість товару по відношенню до вартості, визначеної у рахунку на попередню оплату від 04 вересня 2015 року, виходячи з фактичної кількості відвантаженого товару - 380 506,85 Євро.

У всіх вказаних вище документах (контракт, рахунки, платіжне доручення, експортна декларація) валюта контракту та валюта платежу визначені як Євро.

З метою митного оформлення товару до Відділу митного оформлення №2 митного поста «Київ-Енергетичний» Митниці представником ТОВ «Укравіасервіс» ОСОБА_1 30 вересня 2015 року о 10 год. 36 хв. в митному режимі ІМ 40 ДЕ подано електронну митну декларацію (далі - ЕМД), якій присвоєно №903010002/2015/1122.

В поданій ЕМД №903010002/2015/1122 заявлено, серед іншого, наступні відомості про валюту та загальну суму за рахунком: валюта - USD (долари США), загальна сума 119 486, 27, курс валюти за НБУ станом на 30 вересня 2015 року - 21.52754400, характер угоди: переміщення товарів з розрахунками за товар у вільноконвертованій валюті USD, долари США.

02 жовтня 2015 року головним державним інспектором аналітично-пошукового відділу Управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Митниці складено протокол про порушення митних правил №0003/90300/15, в якому вказано, що в ході детального аналізу документів, які подано представником ТОВ «Укравіасервіс» Величко О.В. до митного оформлення з ЕМД №903010002/2015/1122, посадовою особою митного органу виявлено, що ціна в інвойсі від 25 вересня 2015 року №5041 складає 380 506,85 Євро, а в графі 22 МД - 380 506,85 доларів США; в пункті 5 контракту від 01 вересня 2015 року №9-4-12/403 ціна на товар, що постачатиметься від продавця до покупця, встановлена у Євро, що суперечить зазначеним у графі 24 ЕМД відомостям про характер угоди; така розбіжність призводить до заниження митної вартості у валюті України (гривні) у зв`язку із різницею курсу НБУ Євро та долару США і тим самим призводить до зменшення податків та митних платежів; різниця між нарахованими платежами по ЕМД №903010002/2015/1122 та такими, які фактично підлягають сплаті, становить 276 147,71 грн.

На підставі викладеного, посадова особа Митниці дійшла висновку, що громадянин України ОСОБА_1 як декларант ТОВ «Укравіасервіс» намагався зменшити розмір належних до сплати митних платежів, що, в свою чергу, могло призвести до ненадходження до державного бюджету коштів в розмірі 276 147,71 грн., чим вчинив порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена статтею 485 МК України.

19 листопада 2015 року заступником начальника Митниці винесено постанову у справі про порушення митних правил №0003/90300/15, якою ОСОБА_1 як декларанта ТОВ «Укравіасервіс» визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 828  443,13 грн.

Не погоджуючись із прийнятою митним органом постановою про накладення на нього адміністративного стягнення, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у даній справі.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статтею 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

За змістом вказаної статті склад такого порушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, тобто обов`язковою ознакою її диспозиції є вчинення особою зазначеного діяння та наявність певної визначеної мети.

За змістом частини 1 статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до Класифікатору типів декларацій, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 20 вересня 2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», виділяються такі типи декларацій: «ЕЕ» - попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення»; «ДЕ» - додаткова декларація до попередньої митної декларації; «ТН» - тимчасова митна декларація на товари, точні відомості про код згідно з УКТ ЗЕД яких можуть бути встановлені після проведення їх дослідження, отримання додаткової інформації тощо; «ДТ» - додаткова декларація до тимчасової декларації.

Як встановив під час розгляду справи апеляційний суд, митне оформлення придбаного ТОВ «Укравіасервіс» за контрактом №9-4-12/403 від 01 вересня 2015 року товару (палива для реактивних двигунів) здійснювалось за декількома деклараціями, а саме: попередньою митною декларацією ІМ 40 ЕЕ №903010002/2015/001084 від 28 вересня 2015 року; додатковою декларацією до попередньої митної декларації ІМ 40 ДЕ №903010001/2015/001122 від 30 вересня 2015 року; тимчасовою митною декларацією ІМ 40 ТН №903010001/2015/000591 від 01 жовтня 2015 року; додатковою декларацією до тимчасової декларації ІМ 40 ДТ №903010001/2015/001027 від 13 листопада 2015 року, за якою і завершено повністю митне оформлення товару.

Так, згідно попередньої митної декларації ІМ 40 ЕЕ №903010002/2015/001084 від 28 вересня 2015 року митним органом здійснено пропуск вантажу на митну територію України й у її графах 22, 23 зазначено валютою розрахунку Євро та вказано його курс до гривні. До декларації додавались зовнішньоекономічний контракт, рахунок, копія митної декларації країни відправлення, в яких також вказана валюта Євро. Крім того, по цій декларації зарезервовано (шляхом перерахування на депозитний рахунок митниці) суму коштів, які з урахуванням розміру митних платежів підлягали сплаті при ввезені товару на митну територію України.

Після прибуття товару в Україну на станцію Бориспіль ПЗЗ митним органом здійснено відбір проб товару, в зв`язку із чим та в силу статті 255 МК України митне оформлення у встановлений для цього строк не було завершено.

Відбір проб здійснювався за митною декларацією ІМ 40 ДЕ №903010001/2015/001122 від 30 вересня 2015 року, до якої додавались контракт, рахунок на попередню оплату, рахунок фактуру (інвойс), платіжне доручення про факт попередньої оплати за зовнішньоекономічним договором, копія митної декларації країни відправлення. Всі документи містять інформацію про валюту розрахунку Євро і реквізити цих документів наведені в 44 графі декларації.

Разом з тим, апеляційний суд встановив, що внаслідок допущеної помилки ОСОБА_1 у митній декларації ІМ 40 ДЕ №903010001/2015/001122 від 30 вересня 2015 року валютою розрахунку визначено долари США й, виявивши це, він в той же день (що не заперечувалось відповідачем) подав до митного органу заяву про відкликання митної декларації, в якій обґрунтуванням зазначив «помилково вказана валюта контракту». При цьому позивач не мав умислу зазначити у митній декларації МД ІМ40 ДЕ №903010001/2015/001122 від 30 вересня 2015 року неправдиві відомості з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а мала місце виключно помилка.

Згідно з пунктом 36 Положення №450 внесення змін до поданої митному органу електронної митної декларації здійснюється шляхом її відкликання. Заява декларанта або уповноваженої ним особи щодо відкликання електронної митної декларації надсилається декларантом митному органу у складі засвідченого електронним цифровим підписом електронного повідомлення.

Відповідно до частини 1 статті 269 МК України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Проте матеріали справи не містять доказів прийняття митним органом рішення за наслідком розгляду заяви позивача про відкликання митної декларації, що, в свою чергу, свідчить про недотримання ним свого встановленого частиною 1 статті 269 МК України обов`язку.

Отже, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність у відповідача правових підстав для порушення стосовно ОСОБА_1 провадження у справі про порушення митних правил з огляду на приписи частини 10 статті 269 МК України, за змістом якої не порушується провадження у справах про порушення митних правил у випадках, якщо декларант або уповноважена ним особа самостійно звернулися до органу доходів і зборів з проханням про внесення змін до митної декларації відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

Водночас, безпідставними є й твердження Митниці про те, що заява про відкликання декларації подана позивачем вже після самостійного виявлення помилки митним органом, адже випадок порушення митних правил фіксується у протоколі, з моменту складання якого вважається розпочатим провадження у справі про порушення митних правил, тому до складання протоколу про порушення митних правил факт виявлення цих порушень щодо задекларованих у митній декларації товарів не може вважатись підтвердженим, відтак, заборона на внесення змін та відкликання митної декларації діє з моменту складання протоколу про порушення митних правил і до закінчення провадження у справі про їх порушення.

Така ж позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №758/3820/16-а (адміністративне провадження №К/9901/11347/18).

При цьому заяву про відкликання митної декларації МД ІМ40 ДЕ №903010001/2015/001122 від 30 вересня 2015 року ОСОБА_1 було подано цього ж дня (тобто 30 вересня 2015 року), тоді як протокол про порушення митних правил Митницею складено лише 02 жовтня 2015 року.

До того ж, як вже зазначалось та враховано апеляційним судом, митна декларація ІМ 40 ДЕ №903010001/2015/001122 від 30 вересня 2015 року була лише проміжною і зупинена Митницею, в зв`язку із чим 01 жовтня 2015 року з метою випуску товарів у вільний обіг здійснено митне оформлення товару «Паливо для реактивних двигунів» за МД ІМ40 ТН №903010001/2015/000591, по якій в державний бюджет перераховано в повному обсязі усі митні платежі, розрахунок яких здійснювався виходячи з валюти Євро (що не оспорювалось митним органом під час судового розгляду справи).

Враховуючи викладене, висновок суду попередньої інстанції у справі, що розглядається, про наявність правових підстав для визнання протиправною та скасування постанови Митниці у справі про порушення митних правил №0003/90300/15 від 19 листопада 2015 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 828 443,13 грн., ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Доводи ж касаційної скарги не спростовують мотивів, покладених судом попередньої інстанції в основу оскаржуваного рішення, й не свідчать про неправильне застосування ним норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм, а фактично зводяться лише до переоцінки встановлених судами обставин справи, що, в свою чергу, не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Енергетичної митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді | С.С. Пасічник І.А. Васильєва   В.П. Юрченко