П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_______________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/2134/20	

Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.
Дата і місце ухвалення: 10.06.2020р., м. Одеса
          
        П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
        Головуючого – судді :   Бойка А.В.,
                                         суддів:   Єщенка О.В.,
                                                           Федусика А.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:
В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 27.08.2018р. б/н щодо перерахунку пенсії, яке було прийнято на підстави заяви від 20.08.2018р. про призначення пенсії по інвалідності відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;          
-  зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області вчинити дії щодо призначення, нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 20 серпня 2018 року в розмірі 68% грошового забезпечення (заробітку);
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області при призначенні пенсії позивачу врахувати розмір грошового забезпечення (заробітку) з останньої посади перед звільненням, а саме:
оклад за посадою - 5500,00 грн.;
оклад за спеціальним званням -1340,00 грн.;
надбавка за вислугу років (45%) - 3078,00 грн.;
надбавка за виконання особливо важливих завдань (100%) - 9918,00 грн.;
премія (25%) - 2480,00 грн.;
надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) -1488,00 грн.;
надбавка за інформаційно-аналітичне забезпечення (50%) - 4959,00 грн.;
індексація;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області виплатити різницю між виплаченою пенсією та такою, що належить виплаті згідно нового розрахунку з моменту нарахування пенсії з 20.08.2018р.;
- стягнути з ГУ ПФУ в Одеській області на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50  000 грн.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року закрито провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог щодо: 
- зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області при призначенні пенсії позивачу врахувати розмір грошового забезпечення (заробітку) з останньої посади перед звільненням, а саме: оклад за посадою - 5500,00 грн.; оклад за спеціальним званням -1340,00 грн.; надбавка за вислугу років (45%) - 3078,00 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань (100%) - 9918,00 грн.; премія (25%) - 2480,00 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) -1488,00 грн.; надбавка за інформаційно-аналітичне забезпечення (50%) - 4959,00 грн.; індексація;
- зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області виплатити різницю між виплаченою пенсією та такою, що належить виплаті згідно нового розрахунку з моменту нарахування пенсії з 20.08.2018р.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, 24.07.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не правильне застосування судом першої інстанції  норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції необґрунтовано посилається на положення ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 та від 13.02.2008р. №45, які регламентують порядок перерахунку пенсії, а не її призначення, у зв`язку з чим відповідні норми не поширюються на спірні правовідносини. Призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом, підставами та механізмом проведення. При зверненні до УПФУ із заявою від 20.08.2018р. ОСОБА_1 просив призначити йому пенсію по інвалідності, а не перевести його на даний вид пенсії та здійснити перерахунок пенсії.
Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 06.02.2019 року по справі №522/2738/17, згідно якої отримувані особою щомісячні додаткові види грошового забезпечення, з яких щомісячно утримувався єдиний внесок, мають бути включені до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.  
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що про призначення або про відмову в призначенні пенсії територіальний орган ПФУ має приймати відповідне рішення, а не надсилати заявнику лист-відповідь. ГУ ПФУ в Одеській області за заявою ОСОБА_1 не приймало жодного рішення, що свідчить про те, що територіальний орган ПФУ діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством. 
Посилається апелянт і на те, що в порушення ст.194 КАС України судом першої інстанції не повідомлено позивача про дату, час та місце судового розгляду справи. Тобто, справу розглянуто адміністративним судом  за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання. Крім того, в порушення ст.237 КАС України суд не постановляв ухвали про поновлення провадження у справі. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 13.09.2013р. наказом голови Служи безпеки України №1060-ОС ОСОБА_1 було звільнено у запас Служби безпеки України з правом носіння військової форми за станом здоров`я на підставі п.п. «а» п.61 та п.п. «б» п. 63 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України.
З 24.09.2013р. позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Пенсія позивачу була призначена у розмірі 68% від суми грошового забезпечення, з урахуванням наступних складових, зазначених у грошовому атестаті та додатках до нього: посадовий оклад – 843,00 грн., оклад за військове звання – 95,83 грн., процентна надбавка за вислугу років (35%) – 328, 71 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань (100%) – 1267,87 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) – 126, 50 грн., надбавки за оперативно-розшукову чи контррозвідувальну діяльність та інформаційне аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службової діяльності (50%) – 421, 67 грн., премія (25%) – 316, 00 грн. 
Від Управління Служби безпеки України в Одеській області на адресу ГУ ПФУ в Одеській області в квітні 2018 року надійшла нова довідка №61 від 10.04.2018р. про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018р., яка містила наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад – 5500, 00 грн., оклад за спеціальним званням - 1340,00 грн., надбавка за вислугу років (45%) - 3078,00 грн.
У зв`язку з цим, 16.04.2018р. Головним управлінням ПФУ в Одеській області було перераховано з 01.01.2018р. пенсію позивача з врахуванням складових, зазначених у довідці УСБУ в Одеській області. 
20 серпня 2018 року позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК.
20.08.2018р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності (ІІ група – 60% грошового забезпечення (заробітку).
У поданій заяві позивач просив врахувати грошове забезпечення в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», зокрема: оклад за посадою - 5500,00 грн., оклад за спеціальним званням -1340,00 грн., надбавка за вислугу років (45%) - 3078,00 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань (100%) - 9918,00 грн., премія (25%) - 2480,00 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) -1488,00 грн., матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога на оздоровлення.
Листом №2075/Б-11 від 03.09.2018р. ГУ ПФУ в Одеській області повідомило ОСОБА_1 про переведення його з 20.08.2018р. з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності. 
Також, територіальний орган ПФУ, з посиланням на положення ст.ст. 18, 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зазначив, що при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності враховується грошове забезпечення, з якого було обчислено пенсію  на дату подачі відповідної заяви.
При зверненні з даним позовом до суду ОСОБА_1 посилається на те, що ГУ ПФУ в Одеській області за поданою позивачем заявою від 20.08.2018р. про призначення пенсії протиправно та безпідставно здійснило перерахунок пенсії, а не призначення пенсії, що є різними правовими процедурами, та до теперішнього часу пенсію по інвалідності позивачу  не призначило. У зв`язку з цим, позивач вважає, що наявні підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області в судовому порядку вчинити дії щодо призначення, нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 20 серпня 2018 року в розмірі 68% грошового забезпечення (заробітку).
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, встановив, що з 20.08.2018р. ОСОБА_1 було переведено на пенсію по інвалідності в розмірі 68% відповідних сум грошового забезпечення, яке становить 9918,00 грн. з урахуванням посадового окладу в розмірі 5500,00 грн., окладу за військовим званням – 1340,00 грн. та надбавки за вислугу років (45%) – 3078,00 грн. Тобто, за висновками суду першої інстанції, відповідачем виконано вимогу позивача про нарахування та виплати пенсії по інвалідності з 20 серпня 2018 року в розмірі 68 % грошового забезпечення.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Як слідує з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.08.2018р. про призначення йому пенсії по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Головне управління ПФУ в Одеській області перевело позивача на відповідний вид пенсії та здійснило її перерахунок.
При зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій позивач стверджує, що ГУ ПФУ в Одеській області зобов`язане було здійснити саме призначення пенсії по інвалідності з врахуванням розміру грошового забезпечення (заробітку) з останньої посади перед звільненням, в тому числі додаткових видів грошового забезпечення, які позивач отримував перед звільненням. 
Колегія суддів вважає помилковими такі посилання ОСОБА_1 з огляду на наступне.
Так, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.
Згідно ст. 7 Закону України  «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.
Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.
При цьому, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року N3-1, врегульовано питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно  до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Пунктом 14 Порядку №3-1 передбачено, що орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при  поданні заявником всіх необхідних документів.
Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно п.17 Порядку №3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної  пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше  призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії. 
Пунктом 18 Порядку №3-1 передбачено, що рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.
З системного аналізу положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку №3-1 слідує, що у випадку набуття особою одночасно права на різні види пенсії в межах Закону №2262 призначається одна пенсія за її вибором. У разі набуття особою після призначення їй пенсії за Законом №2262 іншого виду пенсії, визначеного вказаним Законом, така особа набуває право на переведення з одного виду пенсії на інший. При цьому, таке право реалізується особою за заявочним принципом. Рішення про переведення з одного виду пенсії на інший оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.
Як вбачається з матеріалів справи, при набутті ОСОБА_1 права на отримання пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», останній 20.08.2018р. звернувся з відповідною заявою до ГУ ПФУ в Одеській області.
За наслідками розгляду поданої позивачем заяви відповідач здійснив переведення ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності, про що свідчить розпорядження ГУ ПФУ в Одеській області від 27.08.2018р.
А відтак, посилання позивача на те, що до цього часу органом ПФУ йому виплачується пенсія за вислугу років колегія суддів не приймає до уваги.
Що ж до посилань ОСОБА_1 на неврахування Головним управлінням ПФУ в Одеській області при розрахунку його пенсії з 20.08.2018р.  додаткових видів грошового забезпечення, то колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки правову оцінку таким діям відповідача надано судом при розгляді справи №420/5262/18. У відповідній частині судом першої інстанції ухвалою від 10.06.2018р. закрито провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.238 КАС України. 
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність підстав для їх задоволення.
Поряд з цим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про допущення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 17.04.2020р. судом першої інстанції відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Зазначеною ухвалою зупинено провадження у справі до 04 червня 2020 року до 11 год. 30 хв. 
Копію вказаної ухвали направлено позивачу 17.04.2020р. та отримано її останнім 05.05.2020р.
Надалі, в матеріалах справи міститься довідка за підписом секретаря судового засідання, в якій зазначено, що в судове засідання, призначене на 04.06.2020р. на 11:30 год. сторони не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дачу, час та місце судового розгляду. Також, зазначено, що суд вирішив поновити провадження у справі  та продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.
10.06.2020р. суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.
Згідно ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що ОСОБА_1 не повідомлено в порядку, встановленому статтею 124 КАС України, про розгляд справи 04.06.2020р. Повістка про виклик до суду на вказану дату на адресу позивача не надсилалася та йому не вручалася.
А відтак, суд першої інстанції не мав правових підстав для переходу до розгляду справи у письмовому провадженні відповідно до ч.9 ст.205 КАС України.
Зазначене дає підстави колегії суддів для висновку, що судом першої інстанції належним чином не повідомлено ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду справи, чим позбавлено позивача можливості взяти участь у розгляді справи. 
Відповідно до п.3 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Оскільки судом першої інстанції при вирішенні спору порушено норми процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, тому, відповідно до п.3 ч.3 ст.317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову 
Згідно п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Дана справа, у відповідності до пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України,  належить до категорії справ незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року скасувати. 
Прийняти по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Бойко А.В.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Федусик А.Г.