КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                               
справа № 761/37409/19-ц                                             Головуючий у 1 інстанції: Бусик О.Л.
провадження №22-ц/824/12551/2020                                      Суддя-доповідач: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
25 листопада 2020 року                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Олійника В.І., 
суддів: Кулікової С.В., Желепи О.В.,
при секретарі Гоін В.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ваканда», про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, -
 
в с т а н о в и в :

В провадженні Печерського районного суду міста Києва від 20 вересня 2019 року перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», ТОВ «ФК «Арагон» третя особа: ТОВ «Ваканда», про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги. 
19 березня 2020 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.27-30).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви (а.с.38-40).                                                                                                                 У серпні 2020 року представник позивача ОСОБА_2 повторно звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 .
Заяву обґрунтовував тим, що предметом розгляду зазначеної цивільної справи є визнання недійсним договору від 04 квітня 2019 року №26 про відступлення прав вимоги, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «ФК «АРАГОН» та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «ФК «АРАГОН», який 04 квітня 2019 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., реєстровий №275.
Відповідно до оскаржуваного договору від 04 квітня 2019 року №26 про відступлення прав вимоги, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «ФК «АРАГОН» останньому від ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було відступлено право вимоги за кредитним договором від 29 листопада 2006 року №87-06-И/09, який був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».
Згідно умов договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, укладеного між  ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «ФК «АРАГОН», який 04 квітня 2019 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. (реєстраційний №275), ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» відступив ТОВ «ФК «АРАГОН» права вимоги за іпотечним договором, який 29 листопада 2006 року посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. (реєстраційний №3352).
Договір іпотеки було укладено в якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за кредитним договором. За умовами договору іпотеки ОСОБА_1 передав ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в іпотеку належне ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 .
В січні 2020 року за наслідками формування Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_1 стало відомо про те, що 05 квітня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було змінено іпотекодержателя квартири за договором іпотеки на ТОВ «Ваканда».
Вважав, що відносно квартири можуть надалі здійснюватися реєстраційні дії, в тому числі особами, що не є учасниками справи №761/37409/19.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким заяву задовольнити.
Відповідач ТОВ «ФК «АРАГОН» подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року без змін. Зазначає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою в частині існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач не відповідає позовним вимогам, а тому не можна вести мову про забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу. Крім того, вказує, що відсутній зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, заявником не обґрунтовано що такий захід спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заява не достатньо обґрунтована, підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду не вбачається.
Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.
За п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Згідно з п.6 зазначеної Постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.
Судом встановлено, що предметом даного позову є визнання недійсними договорів про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, які були укладені між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН», стороною яких позивач не був і вимог про застосування наслідків їх недійсності ним не заявлено.
Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогою позову, суд приходить до висновку, що заява не достатньо обґрунтована, підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду не вбачаються.
Як встановлено, судом розглянуто питання забезпечення позову, ініційоване стороною позивача, вимога повторно поданої заяви від 24 липня 2020 року аналогічна вимогам, вказаним у заяві від 19 березня 2020 року, і  нових обставин, які б не були враховані судом при постановленні ухвали про забезпечення позову від 27 квітня 2020 року, заявником не наведено.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги  ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегії суддів, -
            п о с т а н о в и л а :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 рокузалишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 01 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач:  

Судді: