Справа № 301/1209/20

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

07.10.2020                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/665/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 30. 06. 2020.
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, громадянин України,визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. 
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 389508 від 02. 06. 2020 та постанови судді від 30. 06. 2020 вбачається, що 02. 06. 2020 близько 11 год. 40 хв. ОСОБА_1 по вул. Центральній в с. Заріччя, Іршавського району, керував мінітрактором без номерного знака з явними ознаками алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, від проходження огляду в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді 30. 06. 2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про те, від якого саме проходження огляду на стан сп`яніння він відмовився і у який спосіб, а з пояснень свідків вбачається, що вони були запрошені до відділення поліції в якості свідків, однак не зазначено причини їх такого залучення, більш того, у протоколі не вказано, що ці особи були присутні під час його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та останні були відсутні також і при складенні протоколу. Судом першої інстанції вказаних у протоколі свідків не викликано і не допитано, між тим проігноровано його заяву про відкладення розгляду у зв`язку з необхідністю виклику та допиту вказаних у протоколі свідків в судовому засіданні. Також в матеріалах справи відсутнє направлення його на проходження огляду на стан сп`яніння, а також дані про відсторонення від подальшого 

-2-

керування транспортним засобом. Вважає, що адміністративна відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння настає лише у випадку відмови від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я. Також вказує на те, що до справи не долучено відеозапису з боді-камер поліцейських. Окрім того вважає, що судом першої інстанції безпідставно його було обмежено у правах, передбачених ст. 268 КУпАП, зокрема у забезпеченні його права на ознайомлення з матеріалами справи, про що подавав до суду заяву, яка необґрунтовано залишена без задоволення. Окрім іншого, ОСОБА_1 посилається і на те, що працівниками поліції його було зупинено на території Виноградівського району, між селами Великі Ком`яти та Заріччя, а фактине місце його проживання с. Боржавське, Виноградівського району, тому дана справа розглянута з порушенням територіальної підсудності, оскільки з врахуванням наведеного, підсудна Виноградівському районному суду. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав. 
За змістом ст. 7 КУпАП  провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`активне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015(далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та 
-3-
Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом установлено, що 02. 06. 2020 близько 11 год. 40 хв. ОСОБА_1 , по вул. Центральна в с. Заріччя Іршавського району, керував мінітрактором без номерного знака з явними ознаками алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, від проходження огляду в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. 
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.
Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 389506 від 02. 06. 2020, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 02. 06. 2020, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому Законом порядку для визначення стану сп`яніння; належним чином завіреною копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА №278229 від 02. 06. 2020, відповідно до якої ОСОБА_1 02. 06. 2020 об 11 год. 40 хв. на вул. Центральній в с. Заріччя, керував мінітрактором без посвідчення водія та без реєстраційних документів, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП, даними відеозаписів з нагрудних камер поліцейських.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`активному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
При розгляді справи, апеляційний суд враховує те, що згідно п.1.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп”яніння, окрім інших, віднесено: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп”яніння, від проходження якого останній відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор СРПП №4 Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 був упередженим при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 і що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв в межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи 
-4-

іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09. 11. 2015 №1452/735.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження.
Крім того, апеляційний суд оглянув відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому його доводи, зазначені в апеляційній скарзі про відсутність долученого до справи цифрового носія з відеозаписом події, яка мала місце 02. 06. 2020, апеляційний суд відхиляє. 
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 шодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
Посилання ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі на те, що судом при прийнятті рішення порушено його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вимоги закону щодо дотримання   прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані, оскільки згідно заяви, датованої ОСОБА_1 30. 06. 2020, судом першої інстанції того ж дня було забезпечено його право на ознайомлення з матеріалами справи, про що свідчить наявна у ній відмітка. 
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необґрунтоване посилання суду у постанові на письмові пояснення свідків, які не були допитані в судовому засіданні, є безпідставними, у зв`язку з чим підлягають відхиленню, оскільки жодних клопотань, всупереч доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , з цього приводу до суду першої інстанції не надходило і що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, враховуючи принцип диспозитивності, не вправі самостійно витребовувати докази, в тому числі і викликати будь-яких свідків за власною ініціативою.
Твердження ОСОБА_1 про розгляд судом справи з порушенням територіальної підсудності також не знаходять свого підтвердження, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Згідно ч. 2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушника.
За загальним правилом справи розглядаються судом за місцем вчинення правопорушення та одночасно передбачено альтернативну підсудність можливість їх розгляду за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
Враховуючи, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, місцем вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є село Заріччя, Іршавського району, тому справу розглянуто Іршавським районним судом Закарпатської області, що не суперечить вимогам ч. 1 ст. 276 КУпАП. 
       Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 01(один) рік, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.
       -5-
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху України є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29. 06. 2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16. 10. 2008), Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09. 06. 2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24. 03. 2005) Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни, навіть з урахуванням даних про його особу, не вбачається.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 , задоволенню не підлягає. 
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,- 

                                       П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 30. 06. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя