Номер провадження: 22-ц/813/3311/20 
Номер справи місцевого суду: 522/23524/16-ц
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                 Гірняк Л.А.,
Комлевої О.С.,
               за участю секретаря                Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи,апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

06.12.2016 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, 14.02.2017 року уточнила, по якому просила суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 286 256,32 грн., а також покласти на відповідача судові витрати, третьою особою зазначила  ОСОБА_3  (т.1, а.с.24-25).
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2019 року позов ОСОБА_2  до ОСОБА_1 , третя особа:  ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за договором позики було задоволено (т.1, а.с.143-145).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення було відмовлено (т.1, а.с.166-167).

В апеляційній скарзі, після усунення її недоліків, ОСОБА_1 ставить питання про скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2019, та постановлення нового, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання, призначеного на 11.11.2020 року, на 14.00 год., у тому числі через своїх представників, як то передбачено ст. 130 ЦПК України (т.2, а.с. 59-80).
Третя особа ОСОБА_3 повідомлений про час і місце судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що передбачено ч. 11 ст. 128 ЦПК України (т.2, а.с.81-82).

При цьому, колегія суддів також зазначає, що за зареєстрованим місцем проживання вказаної третьої особи - ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 (т.2, а.с.8), ОСОБА_3 відмовився від отримання поштової кореспонденції від суду (т.2, а.с.61-62).
Більше того, відповідачка ОСОБА_1 , яка також зареєстрована за тією ж адресою, також відмовилась отримати від суду поштову кореспонденцію (т.2, а.с.10), що у відповідності до ч. 9 ст. 130 ЦПК України вважається належним повідомленням про час і місце розгляду справи як відповідачки ОСОБА_1 , так і третьої особи ОСОБА_3 .
Крім того, як було вказано вище, про час і місце розгляду справи, яке було призначено на 11.11.2020 року, на 14.00 год., був належним чином повідомлений представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Унгуряну С.І., що також свідчить про її належне повідомлення, як то передбачено ч. 5 ст. 130 ЦПК України (т.2, а.с.60).
Також колегія суддів враховує, що призначене до розгляду судове засідання на 17.06.2020 року не відбулось, у зв`язку з задоволенням заяви адвоката Унгуряну С.І. про відкладення розгляду справи (т.2, а.с.54-58).

Колегія суддів також враховує, що у відповідності до п.п. 1, 5 Розпорядження голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року (т.2, а.с.89), з наступними змінами, тимчасово, на час установлення на території м. Одеси рівня епідемічної небезпеки «помаранчевий» або «червоний», зупинити розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинити їх допуск до залів судових засідань. 
Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. 

Більше того, 11.11.2020 року від представника позивачки ОСОБА_2 - адвоката Запорожець А.І. до суду апеляційної інстанції надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, з посиланням на те, що заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 зловживає своїми процесуальними правами (т.2, а.с.88).

У зв`язку з викладеними обставинами, колегія суддів не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.
Враховуючи, що всі учасники справи повідомлені про час і місце проведення судового засідання, проте явка до суду апеляційної інстанції є необов`язковою, а також враховуючи те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше одного року, колегія суддів дійшла висновку, що у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.
З огляду на викладене, та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 17 .11.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї (т.2, а.с.26-29), колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що 07.03.2014 року між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір позики, за яким позикодавець передала, а позичальник отримала грошові кошти у розмірі 27 000 доларів США (т.1, а.с.5).
Зазначені обставини підтверджуються договором позики, укладеного між сторонами у вигляді розписки, підписаною ОСОБА_1 , за якою кінцевий строк повернення позики є 07.06.2014 року.
При цьому суд виходив із того, що у відповідності до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що сума позики відповідачкою позивачці не повернута до теперішнього часу.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який ухвалюючи судове рішення, зазначив, що станом на 01.12.2016 року загальна сума заборгованості становить 286 256,32 грн., яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки, оскільки перебуває в межах заявлених позовних вимог.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що вона частково повернула позивачці борг за позикою, є безпідставними і не підтверджуються жодним доказом, який мається в матеріалах справи.
Також безпідставними є її доводи про те, що суд жодного разу не викликав її в судове засідання, оскільки вона проживає в АДРЕСА_2 , так як вони спростовуються наявними у справі доказами.
Так, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції неодноразово викликав заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 і третю особу - ОСОБА_3 за зареєстрованим місцем їх проживання, однак поштова кореспонденція неодноразово поверталась до суду з відміткою: «за закінченням встановленого строку зберігання».

Як було вказано вище, зареєстрована відповідачка ОСОБА_1 за іншою адресою: АДРЕСА_1 , де вона і відмовилась від отримання поштової кореспонденції від суду (т.2, а.с.19).
Крім того, і в заяві про перегляд заочного рішення і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказала місце своєї реєстрації: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.151, 172).
Більше того, вона викликалась до суду апеляційної інстанції за адресою: АДРЕСА_2 , де як вона зазначила місце свого проживання, однак поштова кореспонденція поверталась до суду з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаної адресою (т.2, а.с. 73-74).
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в судове засідання, в якому було ухвалене оскаржуване заочне рішення, тобто 21.01.2019 року, на 16.00 год., ні відповідач ОСОБА_1 , ні третя особа ОСОБА_3 не були належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, так як повернення поштової кореспонденції до суду з відміткою про невручення її «через закінчення встановленого строку зберігання» - є неналежним сповіщенням учасника справи про час і місце судового засідання (т.1, а.с.133-140). 

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 373 ЦПК України, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2019 року скасувати і прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу, яка станом на 01.12.2016 року склала 286 256,32 грн. - в межах позовних вимог.
Крім того, враховуючи, що через порушення відповідачкою прав позивачки, у зв`язку з чим остання була вимушена звернутись до суду з позовом, сплатила судові витрати у розмірі 2 862,56 грн., що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи, то останні також підлягають відшкодуванню шляхом їх стягнення з відповідачки на користь позивачки у сумі 2 862,56 грн.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги. 
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду - скасувати і прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу, яка станом на 01.12.2016 року склала 286 256,32 грн., а також сплачений за подання позову судовий збір у сумі 2 862, 56 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.3 ч.3 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
                                 постановив:        

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2019 року скасувати.
Прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) суму боргу, яка станом на 01.12.2016 року склала 286 256,32 грн. (двісті вісімдесят шість тисяч двісті п`ятдесят шість гривень 32 копійки).
Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у сумі 2 862,56 грн. (дві тисячі вісімсот шістдесят дві гривні 56 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда        

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева