ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" грудня 2020 р.           Справа№ 910/4961/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ткаченка Б.О.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Суліма  В.В. 

Без повідомлення (виклику) учасників справи
розглянувши матеріали апеляційної скарги      Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"
на рішення                  Господарського суду міста Києва
від                                    24.07.2020
у справі                        № 910/4961/20 (суддя Гулевець О.В.)
за позовом        Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська       страхова група"
до                          Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"
про                        стягнення 12 373,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулося до Господарського суду міста Києва  з позовом до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" про стягнення 12  373,00 грн.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" на підставі договору № 28-0197-16-00147 добровільного страхування від 15.08.2016 внаслідок настання страхової події, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність водія транспортного засобу DAF XP 105.510, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом Н/ПП№NOOTEBOOM OSDBAZ, державний номерний знак НОМЕР_2 , який вчинив правопорушення, була застрахована в ПрАТ "Європейський страховий альянс", позивач просить стягнути з останнього витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2020 у справі №910/4961/20 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"  на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" суму у розмірі  12 373,00 грн.  та  судовий збір у сумі 2 102,00 грн.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" про стягнення 12  373,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2020 у справі №  910/4961/20  скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2020 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 поновлено Приватному акціонерному товариству "Європейський страховий альянс"  пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2020 у справі №  910/4961/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2020 у справі №  910/4961/20, роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Позиції учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська  страхова група" вважає, що вимоги про скасування судового рішення не підлягають задоволенню, просить апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2020 у справі №  910/4961/20 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

10.06.2017 у с. Себине Новоодеського району Миколаївської області по вул. Гетьманцева, буд. 1Б       відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу: автомобіля       "DAF XP 105.510"       реєстраційний номер        НОМЕР_1 .
Як вбачається із матеріалів справи, згідно з постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від       07.07.2017 у справі №484/1866/17, внаслідок недотримання безпечного інтервалу водій транспортного засобу       "DAF XP 105.510"       реєстраційний номер        НОМЕР_1        ОСОБА_1 допустив контактування з розміщеним у напівпричепі вантажем з опорою електроосвітлення, внаслідок чого опора електроосвітлення отримала механічні пошкодження.       
Вказаною вище постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від       07.07.2017 у справі №484/1866/17 встановлено про вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до Висновку ТОВ «Незалежна експертна компанія» від 19.06.2017 року про вартість майна, матеріальний збиток нанесений власнику майна АЗК «Socar» - стовп металевий оцинкований, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1       становить             16       373,00 грн.       
На момент дорожньо-транспортної пригоди, на підставі договору       страхування             №10-0197-16-00147 від 15.08.2016, укладеного з ТОВ "СОКАР ПЕТРОЛЕУМ" (страхувальник) майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автозаправної станції з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів була застрахована у позивача.
Позивачем затверджено страховий акт №ДКЦВА-13926       від 22.06.2017,       згідно із яким у зв`язку із настанням       страхового випадку,       позивач             здійснив виплату страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 12 373,00 грн, що підтверджується наявною       в матеріалах справи копією платіжного доручення       №12013 від 23.06.2017.
Із матеріалів справи вбачається, що станом на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "DAF XP 105.510"       реєстраційний номер        НОМЕР_1 , з       вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Європейський страховий альянс" (відповідач) згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4747045 термін дії з 27.07.2016 по 26.07.2017 (згідно із відомостями з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ).
Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100 000,00 грн та франшизу у розмірі 0,00 грн.
З урахуванням наведених обставин, у зв`язку з тим, що цивільна відповідальність осіб, які користуються       транспортним засобом "DAF XP 105.510"       реєстраційний номер        НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок пригоди у сумі 12       373,00 грн.       

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч.       1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Частиною 1 ст. 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, у відповідності до умов договору страхування №10-0197-16-00147 від 15.08.2016, у зв`язку із настанням страхового випадку позивачем було виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 12       373,00 грн, що підтверджується наявною       в матеріалах справи копією платіжного доручення                   №12013 від 23.06.2017.
Згідно з приписами ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
З урахуванням приписів статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.
Положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правовідносини, які виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою позивачем на користь потерпілої особи страхового відшкодування засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.
Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, позивач у силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.
Оскільки, як свідчать матеріали справи, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "DAF XP 105.510"       реєстраційний номер        НОМЕР_1 , водій якого вчинив       дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу №АК/4747045 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.
Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Матеріалами справи підтверджується факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,       водієм транспортного засобу "DAF XP 105.510"       реєстраційний номер        НОМЕР_1 ОСОБА_1 , яке відбулося 10.06.2017.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з положеннями ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",       у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів       норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.
З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку,  що відповідач зобов`язаний відшкодувати завдані збитки третій особі (у даному випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.
У відповідності до       Висновку ТОВ «Незалежна експертна компанія» від 19.06.2017 року про вартість майна, а також з врахуванням страхового акту       №ДКЦВ-13926 від 22.06.2017, розрахунку ДКЦВ-13926 від 22.06.2017, матеріальний збиток нанесений власнику майна АЗК «Socar» - стовп металевий оцинкований, який знаходиться за адресою: с. Себине Новоодеського району Миколаївської області, вул. Гетьманцева, буд. 1Б, становить             12 373,00 грн.       
Суд першої інстанції вірно зазначив, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження             металевого стовпа освітлення, який знаходився за адресою:       с. Себине Новоодеського району Миколаївської області, вул. Гетьманцева, буд. 1Б, внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час пригоди була застрахована у відповідача.
При цьому у матеріалах справи наявна копія договору №15/04/15/02/2 оренди АЗС з комплексом приміщень від 15.04.2015, на підставі якого ТОВ «Сокар Енерджі Україна» передало, а ТОВ «Сокар Петролеум» прийняло у строкове платне користування автозаправну станцію, що розташована за адресою: АЗС       02/2 за адресою: с. Себине Новоодеського району Миколаївської області, вул. Гетьманцева, буд. 1Б, що підтверджується наявним у матеріалах справи Актом прийому-передачі від 13.05.2015.
Виплата позивачем       страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 12       373,00 грн. підтверджується наявною       в матеріалах справи копією платіжного доручення №12013 від 23.06.2017.
Згідно з абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.
Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів       № АК/4747045       передбачено, що       франшиза становить 0,00 грн. Отже, вирахування франшизи не здійснюється.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що заявлена позивачем до стягнення сума страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності згідно із полісом № АК/4747045       у сумі 12 373,00 грн є обґрунтованою.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача та, відповідно, про наявність підстав для задоволення      позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" про стягнення 12     373,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга  задоволенню не підлягає.
Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.
Згідно з ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст.      129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.
Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2020 у справі № 910/4961/20  залишити без змін.
2. Матеріали справи № 910/4961/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            Б.О. Ткаченко 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                В.В. Сулім