П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа №  240/8737/20 
Головуючий у 1-й інстанції:   Семенюк М.М.  
Суддя-доповідач:  Сапальова Т.В. 
28 жовтня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Смілянця Е. С. 
за участю:
секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,
представника позивача: Касянчука С.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби України про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
в червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби України про визнання протиправним та скасування рішення.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року позов повернуто особі, яка його подала.
Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що зазначені в оскаржуваній ухвалі документи, які позивач не долучив до позовної заяви, знаходяться у відповідача. Крім того, позивач стверджує, що він в повному обсязі усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, тому підстави для повернення позову відсутні.
Відзив відповідача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Представник позивача в судовому засіданні  підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Відповідач повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не долучив до позовної заяви акт митного огляду UA100530/2019/076419 від 24.12.2019, картку відмови UA101070/2019/00550, МД від 27.11.2019 № UA204010/2019/244790 в 2 екз; не зазначено в позовній заяві та не додано до неї докази на підтвердження того, що: позивач 08.01.2020 звернувся до органів доходів і зборів з проханням випустити товари; позивачем було сплачено митні платежі згідно із заявленою митною вартістю товарів; не зазначено в позовній заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта представника позивача; до позовної заяви з усунутими недоліками не додано її копії відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви, виходячи з наступного.
З матеріалів справи встановлено, що оскаржувана ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року прийнята на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Таким чином, оцінюючи правомірність ухвали про повернення позовної заяви, суд апеляційної інстанції також надає оцінку підставам для залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху. В якості підстави для залишення позовної заяви без руху суд першої інстанції зазначив про те, що надані до позовної заяви копії документів не перекладені на державну мову; позивач не долучив докази, на які посилається в обґрунтування позовних вимог: акт митного огляду UA100530/2019/076419 від 24.12.2019, картку відмови UA101070/2019/00550, МД від 27.11.2019 № UA204010/2019/244790, докази сплати митних платежів та звернення до органів доходів і зборів з проханням випустити товари; до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору. 
На виконання вимог ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року позивач надіслав клопотання про усунення недоліків адміністративного позову (а.с.43-92).
До вказаного клопотання долучено документ про сплату судового збору (а.с.51), виписку про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.92), копію адвокатського запиту з проханням надати копії документів, на підставі яких розмитнено транспортний засіб за МД № UA100530/2020/000967, а також відповідь Київської митниці Держмитслужби України на вказаний запит з долученими до нього документами. При цьому позивач зазначив про те, що у нього відсутня можливість надати інші документи, зазначені в ухвалі від 16 червня 2020 року, оскільки вони перебувають у відповідача.
Відповідно до ч.4 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Згідно з ч.5-6 ст.77 КАС України суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
П.7 ч.2 ст.180 КАС України передбачено, що у підготовчому засіданні суд  з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом, чи причини їх неподання; пропонує учасникам справи надати суду додаткові докази або пояснення; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових та електронних доказів за їх місцезнаходженням; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання; вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.
Таким чином, суд з`ясовує питання щодо подання доказів, причини неподання та необхідність їх витребування під час підготовчого засідання, а не при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що неподання всіх письмових доказів, зазначених в ухвалі Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року не може бути підставою для повернення позовної заяви. 
Оцінюючи висновки суду першої інстанції про те, що позивач не надав копії позовної заяви відповідно до кількості учасників справи, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
З матеріалів справи встановлено, що в додатках позовної заяви зазначено копію позовної заяви з додатками для відповідача. Отже, позовна заява ОСОБА_1 подана з дотриманням п.1 ст.161 КАС України.
Згідно з ч.9 ст.79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Оскільки  згідно з клопотанням про усунення недоліків позовної заяви від 22.07.2020 ОСОБА_1 вказав про те, що оригінали документів знаходяться у відповідача, то відсутність копій додатково поданих письмових доказів відповідно до кількості учасників справи має значення для прийняття та оцінки вказаних доказів судом і не може бути підставою для обмеження права позивача на звернення до суду.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.
Ч.6 вказаної статті передбачено, що якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника.
З матеріалів справи встановлено, що позовна заява подана представником позивача - адвокатом Касянчуком С.В. При цьому в позовній заяві не вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків представника позивача.
Водночас, в порушення ч.2 ст.169 КАС України вказаний недолік не зазначений судом в ухвалі Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року про залишення позовної заяви без руху.
Отже, недолік позовної заяви, який не було зазначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, не може бути підставою для повернення позову відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України.
Відповідно до ч.2 ст.121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Таким чином, оскільки позивач частково усунув недоліки позовної заяви, що не свідчить про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх процесуальних обов`язків, то суд не був позбавлений можливості продовжити позивачу строк для усунення недоліків або уточнити питання щодо подання доказів під час підготовчого засідання.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до ч. 2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 р.).
У Рішенні у справі "Bellet проти Франції" від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року).
З урахуванням наведеного з метою забезпечення права позивача на доступ до суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.
Висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви не відповідають встановленим у справі обставинам, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до  статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби України про визнання протиправним та скасування рішення скасувати.
Справу направити до  Житомирського окружного адміністративного суду  для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та не підлягає оскарженню відповідно до ст.328 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 жовтня 2020 року.

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Смілянець Е. С.