Справа № 755/17777/19                                                                                                      Головуючий в суді І інстанції - Левко В.Б.
Провадження № 33/824/896/2020                                                                        Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
 23 вересня 2020 року                                                                                                   м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.
 
секретар:                                                                                              Ганжа В.В.,
за участю:                                                                                                           
особи, яка притягається до відповідальності                                   ОСОБА_1 ,
захисника                                                                                            Працюка В.Л.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 
ч.2 ст.130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
Як встановлено судом першої інстанції, 22 жовтня 2019 року об 11 год. 50 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Trafic», д/н НОМЕР_1 , по просп. Гагаріна, 5, у м. Києві, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, зі згоди водія, проводився за допомогою приладу «Drager 6820», тест №1837, результат - 0,31 %о Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9а Правил дорожнього руху України.
Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі. Витребувати з Головного управління Національної поліції в м. Києві технічні дані приладу марки «Alkotest 6820», № ARJL 0314, зокрема,- дату його останньої повірки (калібрування), - межі помісячних похибок даного приладу,- посадову особу, яка відповідальна за експлуатацію саме даного приладу,- де було проведено освідування ОСОБА_1 . 
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що 22.10.2019 орієнтовно об 11 год. 50 хв., він був зупинений працівниками поліції на проспекті Гагаріна, після дорожньо-транспортної пригоди, що сталась не по його вині, там же на місці, на приладі «Алкотест 6820» було проведено освідування ОСОБА_1 на предмет перебування у нетверезому стані. У такому стані на той момент останній не перебував, звертає увагу на те, що він водій з багатолітнім водійським стажем, керування автомобілем є засобом для його прожиття, так як ОСОБА_1 на ньому заробляє кошти, хоча і не офіційно, та чудово знає всі наслідки керування автомобілем в нетверезому стані.
Окрім того, апелянт зазначає, що покази вказаного приладу про нібито наявне у нього сп`яніння, він категорично відкидає, тому що, по-перше, в той день він не вживав алкоголю, по-друге, вживаний ним в той день енергетичний напій не міг показати таку величину алкоголю в крові.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Працюка В.Л., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення ОСОБА_1 , який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Зазначені вимоги закону судом дотримані.
З провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді дослідив письмові докази у справі, вислухав пояснення ОСОБА_1 , правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.9«а» Правил дорожнього руху України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. 
На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться: 
- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 367227 від 22 жовтня 2019 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, двома свідками, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та безпосередньо ОСОБА_1 (а.с. 1);
- чеку тестування на алкоголь до протоколу ДПР18  № 367227 приладом «Drager Alcotest 6820» № ARJL - 0314 від 22.10.2019, відповідно до результатів якого, вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1   становив 0,31%о (а.с. 2);
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» № ARJL - 0314, з результатом якого був згоден ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис у вказаному акті (а.с.3);
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.4);
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, на якому відображене  проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (а.с.5).
Суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, які є належними, допустимими та достатніми, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. 
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з будь-якими заявами до працівників поліції з приводу неправомірності їх дій не звертався, будь-яких скарг на неправомірність дій працівників поліції при складанні протоколу не подавав.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст.33, ч.2 ст.130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.
З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_1 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 26 грудня 2019 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних та допустимих доказах і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.М. Рудніченко