ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 р.	Справа № 520/7471/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Горшкова О.О.) від 14.08.2020 року (повний текст складено 14.08.20 року) по справі № 520/7471/2020
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Харківській області
про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 26.02.2020 року № 16915-56 в частині нарахування пені з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 154692,50 грн.
В обґрунтування позову посилається на протиправність оскаржуваної вимоги внаслідок невірного розрахунку контролюючим органом суми податкового боргу. Зазначив, що контролюючим органом помилково нараховано пеню за весь період виникнення податкового боргу, без врахування періоду судового оскарження податкового повідомлення - рішення № 00006281306 від 24.04.2019 року. На думку позивача, період з якого слід нараховувати пеню розпочинається з останнього граничного дня сплати узгодженого податкового зобов`язання за новим податковим повідомленням - рішення № 00001153306 від 30.01.2020 року (яке прийнято в результаті скасування податкового повідомлення - рішення № 00006281306 від 24.04.2019 року) та закінчується днем, коли позивач самостійно сплатив суму грошових зобов`язань за новим податковим повідомленням - рішення № 00001153306 від 30.01.2020 року - 05.02.2020 року (зараховано - 08.02.2020 року). Натомість, відповідач протиправно нарахував пеню за весь період виникнення податкових зобов`язань (з 30.10.2017 року по 08.02.2020 року), що суперечить приписам п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року адміністративний позов задоволено.
Скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у Харківській області від 26 лютого 2020 року № 16915-56 в частині нарахування пені з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 154692 грн. 50 коп.
Стягнуто на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1546 грн. 94 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.
Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи та невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Вказує, що контролюючим органом правомірно визначено суму пені за порушення позивачем граничного строку сплати узгодженого податкового зобов`язання, а саме з 30.10.2017 року по 08.02.2020 року, в зв`язку з чим, оскаржувана податкова вимога є законною та обґрунтованою.
Представник позивача надав до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені.
Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України. (далі – КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що співробітниками податкового органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності реєстрації платника на додану вартість, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт № 1083/20-40-13-15-07/ НОМЕР_1 від 05.04.2019. 
За результатами перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 24.04.2019 № 00006281306, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість на загальну суму 916952,50 грн, з них сума податкового зобов`язання 733562,00 грн, штрафні (фінансові) санкції – 183390,50 грн.
Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в судовому порядку.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 по справі №520/5691/19 адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 00006281306 від 24.04.2019 року на суму 390275 грн. 00 коп., з яких: 312220 грн. 00 коп. - основний платіж, 78055 грн. 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 року по справі № 520/5691/19 змінено, доповнивши резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту:"В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити". В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 по справі № 520/5691/19 залишено без змін.
З урахуванням вказаного рішення суду ГУ ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 30.01.2020 № 0001153306 на загальну суму 526677,50 грн.
05.02.2020 року сума податкового боргу у розмірі 526677,50 грн. за податковим повідомленням - рішенням від 30.01.2020 № 0001153306 добровільно сплачена позивачем та надійшла на рахунок контролюючого органу 08.02.2020 року. 
В подальшому, ГУ ДПС у Харківській області прийнято податкову вимогу від 26.02.2020 року №16915-56 в частині нарахування пені з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 154 692,50 грн., за якою ФОП ОСОБА_1 нараховано пеню за період з 30.10.2017 року по 08.02.2020 року.
Позивач 08.05.2020 року на адресу ГУ ДПС у Харківській області направлено скаргу на  податкову вимогу від 26.02.2020 року № 16915-56.
Рішенням ДПС України від 21.05.2020 року № 16725/6/99-00-10-05-06 податкову вимогу ГУ ДПС у Харківській області від 26.02.2020 року № 16915-56 залишено без змін, скаргу ФОП ОСОБА_1 від 08.05.2020 року залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вказаною податковою вимогою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірна податкова вимога є незаконною та підлягає скасуванню, у зв`язку з невірним розрахунком контролюючим органом періоду нарахування позивачу пені.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі – ПК України).
Згідно з п.п. 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно з підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до ч. 4 ст. 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Підпунктом 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України (в редакції з 01.01.2017) передбачено, що нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Відповідно до підпункту 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 ПК України, нарахування пені закінчується   у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.
Пеня нараховується на суму коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір, але не сплатив у встановлені законодавством строки, та/або на суму штрафної (фінансової) санкції чи санкцій за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, не сплачених платником у встановлені законодавством строки.
Нарахування пені за правилами підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України (при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки (податкове повідомлення – рішення)), розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати, визначеного пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, податкового зобов`язання, включаючи період адміністративного та судового оскарження та закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Колегія суддів звертає увагу, що пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України (в редакції з 01.01.2017) не передбачено нарахування пені за весь період заниження податкового зобов`язання.
Водночас, положення статті 129 ПК України визначають в якості підстави нарахування пені порушення строків погашення податкового боргу. 
Об`єктом застосування пені є саме погашена сума податкового боргу, яка в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, є сумою узгодженого грошового зобов`язання, несплаченою платником податків у встановлений цим Кодексом строк.
Вказані положення Податкового кодексу України кореспондуються з наведеними положеннями підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Кодексу, оскільки також встановлюють правило, що нарахування пені можливе лише у разі несплати податкового зобов`язання до дня настання строку його погашення. 
Тобто, при сплаті зобов`язання до вказаного дня нарахування пені не може бути розпочато у зв`язку з ненастанням граничного строку погашення податкового зобов`язання як обов`язкової умови для початку нарахування пені.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 12.02.2019 по справі №820/6468/17, від 19.02.2019 по справі №825/999/17.
Відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на приписи ч. 4 ст. 56 ПК України та встановлені обставини справи, податкове зобов`язання є узгодженим з 19.12.2019 року (день ухвалення рішення по справі №520/5691/19 судом апеляційної інстанції).
При цьому, згідно п.п. 60.1.5 п. 60.1 ст. 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу (п. 60.4 ст. 60 ПК України).
Податкове повідомлення-рішення № 00001153306 від 30.01.2020 року (яке прийнято за наслідком скасування попереднього податкового повідомлення - рішення № 00006281306 від 24.04.2019 року) отримано позивачем 30.01.2020 року.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач суму грошових зобов`язань за податковим повідомленням - рішенням № 00001153306 від 30.01.2020 року сплатив 05.02.2020 року (зараховано 08.02.2020 року).
Згідно розрахунку пені, датою закінчення її нарахування контролюючим органом визначено 08.02.2020 року.
Таким чином, відповідачем неправомірно нараховано пеню позивачу на суму заниження податкових зобов`язань та за весь період такого заниження, яка в послідуючому була сплачена позивачем.
З урахуванням аналізу вищезазначених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірного визначення податковим органом періоду, за який позивачу має нараховуватися пеня.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів обґрунтованість розрахунку періоду нарахування пені, колегія суддів вважає, що оскаржувана вимога є незаконною.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (№ 65518/01; пункт 89), “Проніна проти України” (№ 63566/00; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності формування відповідачем оскаржуваної податкової вимоги.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року по справі № 520/7471/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    І.С. Чалий   	

Повний текст постанови складено  29.12.2020 року