ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова 
Іменем України 

18 грудня 2020 року
м. Харків

справа № 646/8976/16-ц
провадження № 22-ц/818/5387/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Пилипчук  Н.П.,
суддів: Бурлака І.В., Тичкової О.Ю.,

Учасники справи:
позивач – Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз»,
відповідач –       ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу 

за позовом Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» до       ОСОБА_1  про стягнення заборгованості з послуг газопостачання,
      
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», в особі представника Мар’їної Ірини Олегівни, на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05 серпня 2020 року, ухвалене суддею Єжовим В.А. в залі суду в м. Харків, 

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» звернулося до суду з позовом.

Позовні вимоги мотивувало тим, що відповідач користується житловим будинком, розташованим за адресою:           АДРЕСА_1 . Будинок обладнано газовими приладами та пристроями. Позивачем надано послуги з газопостачання відповідачу у відповідності до укладеного договору №1008001271 на надання населенню послуг з газопостачання від 24.01.2004. При цьому відповідачка, як споживач послуг з газопостачання, систематично нехтує обов’язком по оплаті наданих послуг внаслідок чого утворилася заборгованість, яка з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог складає 8251,30 грн за період з 01.08.2010 по 08.10.2012.

Також позивач звертає увагу суду, що рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25.11.2011 у справі №2-1307/11 в задоволенні позову        ОСОБА_1 до ПАТ «Харківміськгаз» щодо визнання розрахунку заборгованості недійсним та зарахування 12196 куб.м сплаченого газу в рахунок використання газу на майбутнє, відмовлено.

У справі №646/7531/13-ц предметом розгляду були вимоги щодо визнання заборгованості відсутньою. Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01.11.2013 в задоволенні позову        ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач зазначає, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 06.05.2014 у справі №646/9768/13-ц встановлено, що        ОСОБА_1 не довела, що при здійсненні оплат вона зазначала в квитанціях завищені показники лічильника, тим утворюючи переплату на майбутнє.        ОСОБА_1 не надано доказів дійсного обсягу спожитого нею газу, а з наданих нею квитанцій вбачається, що останню сплату на послуги з газопостачання вона здійснила у квітні 2010 року. Відповідач довів факт існування заборгованості.

У зв’язку із чим, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 09.11.2016 просило стягнути з       ОСОБА_1  суму заборгованості в сумі 8251,30 грн за період з 01.08.2010 по 08.10.2012.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05 серпня 2020 року у позові Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» до       ОСОБА_1  про стягнення заборгованості з послуг газопостачання відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», в особі представника Мар’їної І.О. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував рішення суду, які набрали законної сили із спірного питання і встановлюють факт існування заборгованості. Також вказує, що факт існування заборгованості підтверджується відповідним розрахунком нарахувань і оплат за послуги газопостачання, а також показами свідка        ОСОБА_2 

ОСОБА_1 надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення. Відзив мотивований тим, що рішення судів, на які посилається апелянт, як на доказ підтвердження безспірності наявності заборгованості у        ОСОБА_1 боргу за надані послуги газопостачання за період з 01.08.2010 року по 08.12.2012 року на суму 8251,30 грн. є неналежними доказами. Посилається також на те, що позовні вимоги ПАТ «Харківміськгаз» виходять за межі строків позовної давності. Вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим. 

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження наявності у відповідачки заборгованості за газопостачання в сумі 8251,30 грн за період з 01.08.2010 по 08.10.2012.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач        ОСОБА_1 є споживачем природного газу для побутового споживання за адресою:     АДРЕСА_1 , який їй постачає позивач ПАТ «Харківміськгаз» (Постачальник) на підставі договору №/2004Н 1008001271 від 24.01.2004 (том 1 а.с.6-8).

Відповідно до п.3.1 договору №/2004Н 1008001271 від 24.01.2004 оплата перераховується на р/р постачальника шляхом внесення попередньої оплати або поточними платежами плати за використаний природний газ, але не пізніше 10 числа кожного наступного за звітним місяця.

П.3.2 Договору передбачає, що у разі відсутності газових лічильників оплата за використаний природний газ здійснюється споживачем відповідно до діючих норм споживання природного газу населенням.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25.11.2011 у справі №2-1307/11, що вступило в законну силу,        ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання розрахунку заборгованості недійсним, зарахування сплаченого газу в рахунок використання газу на майбутнє, відшкодування моральної шкоди ( том 1 а.с.10-11). Ухвалою від 25.11.2011, прийнятою в цій же справі зустрічний позов ПАТ «Харківміськгаз» до        ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду (том 1 а.с.55). Рішення набуло законної сили відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.07.2017 (том 1 а.с.92-95).

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01.11.2013 у справі №646/7531/13-ц        ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про визнання незаконним відключення від мережі газопостачання, зобов’язання відновити газопостачання та здійснити перерахунок, стягнення моральної шкоди та неустойки (том 1 а.с.14-17). Рішення вступило в законну силу. Встановлена судом у рішенні обставина щодо обов’язку споживача здійснювати щомісячну оплату за надані послуги з газопостачання свідчить про порушення строків оплати, проте не підтверджує оплату вартості газу не в повному обсязі.

Згідно з листом ПАТ «Харківміськгаз» №11/1464 від 01.07.2016 надати оригінали реєстрів зняття показників лічильника газу за період 2007 р. та станом на 01.08.2010 не вбачається можливим у зв’язку із закінченням строку їх зберігання (том 1 а.с.45).

Відповідно до відомості нарахувань та оплат за послуги з газопостачання        ОСОБА_3 за адресою:        АДРЕСА_2 за період з січня по грудень 2011 року нараховані до сплати 303,18 грн, сплачено 210,14 грн (том 1 а.с.46).

Відповідно до акту відключення газових приборів від 22.02.2011 споживач        ОСОБА_1 за адресою:     АДРЕСА_1 відключена від газу по заборгованості за спожитий газ (том 1 а.с.126).

Відповідно до акту обстеження від 26.02.2011 показання на момент перевірки: 88129 куб.м, газ відключений на вводі. Встановлена необхідність експертизи лічильника газу у зв’язку з невідповідністю показань лічильника об’єму газу, вказаного абонентом у платіжному документі (том 1 а.с.47, 127).

Згідно зі свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №ХГ/780 від 15.03.2011 лічильник газу побутовий МКМ зав.№0002080, що належить        ОСОБА_1 , на підставі результатів повірки визнано придатним до застосування (том 1 а.с.48).

З акту №37 про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи від 12.03.2011 вбачається, що згідно з актом про виявлені порушення від 03.03.2011 №37 лічильника газу зав.№00002080 з показами 88129,8 куб.м встановленого за адресою:     АДРЕСА_1 , о/р 12/7/250 споживач        ОСОБА_1 лічильник направляється на експертизу в центр з ремонту та повірки промислових і побутових газових лічильників та приладів обліку ВАТ «Харківміськгаз» (том 1 а.с.49,128).

Відповідно до акту про демонтаж побутового лічильника газу 0002080 від 12.03.2011 показання лічильника станом на момент демонтажу – 88129,8 куб.м ( том 1 а.с.168 оборот).

Відповідно до повідомлення про надання доступу до системи газопостачання        ОСОБА_1 просили забезпечити доступ для демонтажу лічильника газу на повірку 09.03.2011. Від підписання повідомлення  ОСОБА_4  відмовилася, про що здійснено відповідний запис (том 1 а.с.129).

Відповідно до акту обстеження комісійного від 30.03.2011 абонент        ОСОБА_1 самовільно порушила пломбу на пакеті, в якому був запакований ПЛГ МКМ зав.№0002080 для транспортування на експертизу у Центр повірки ПЛГ.        ОСОБА_1 від підпису акту відмовилася (том 1 а.с.131).

З акту на пуск газу та проведення первинного інструктажу по безпечному користуванню газовими приладами і апаратами від 30.03.2011 вбачається, що до житлового будинку          АДРЕСА_1  було пущено газ (том 1 а.с.132).

Згідно з актом відключення газових приладів від 20.04.2011 абонента        ОСОБА_1 за адресою:     АДРЕСА_1 , відключено в зв’язку із закінченням опалювального сезону на літній період 2011 року, встановлено пломби (том 1 а.с.133).

Згідно з актом про припинення газопостачання від 08.10.2012 споживачу        ОСОБА_1 за адресою:     АДРЕСА_1 припинено постачання газу у відповідності з вимогами п.п.6,7, 29,30,31 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою КМ України №2246 від 09.12.1999 (том 1 а.с.134).

Відповідно до реєстру показань газових лічильників станом на 01.08.2010 за адресою     АДРЕСА_1 зафіксовано показання лічильника газу – 84404 куб.м (том 1 а.с.50).

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 07.10.2013 у справі №646/6347/13-ц рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25.11.2011 скасовано (том 1 а.с.54).

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06.02.2014 у справі №646/9768/13-ц        ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання дій неправомірними, зарахування переплати за викуплений газ в рахунок майбутніх періодів, покладення обов’язку по відшкодуванню моральної шкоди, коштів за невідпущений газ (том 1 а.с.61-62).

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 06.05.2014 у справі №646/9768/13-ц визнано дії ПАТ «Харківміськгаз» по відключенню 22.02.2011 житлового будинку                               АДРЕСА_1  від газопостачання незаконними (том а.с.63-64). Також в рішенні зазначено, що        ОСОБА_1 не довела, що при здійсненні оплати вона зазначала в квитанціях завищені показники лічильника, тим самим здійснюючи переплату на майбутнє. З наданих        ОСОБА_1 квитанцій вбачалося, що останню сплату за послуги з газопостачання вона здійснила у квітні 2010 року. Відповідач довів факт існування заборгованості. Однак судом при ухваленні рішення не встановлено дійсний розмір заборгованості        ОСОБА_1 за спожитий газ, а з наданого позивачем розрахунку вбачається, що 05.04.2011 споживачем була здійснена оплата послуги за газопостачання у сумі 4103 грн.

Відповідно до квитанцій        ОСОБА_1 на а.с.65-67 том 1 сплачувала за газ: 10.10.2008 – 1084,80 грн (показання лічильника зазначено 86000 куб.м); 11.12.2008 – 1084,80 грн (показання лічильника – 88000 куб.м); 24.12.2003 - 350 грн (показання лічильника 55000 куб.м).

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16.01.2015 у справі №646/11648/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.03.2015,        ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до ПАТ «Харківміськгаз» про захист прав споживачів (том 1 а.с.115-122).

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875 IV послуги з газопостачання віднесено до комунальних.

Згідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Взаємовідносини між газопостачальними організаціями та громадянами - споживачами газу регулювалися, зокрема, Правилами надання населенню послуг з газопостачання, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Правила).

Відповідно до укладеного між сторонами договору та пунктів 17, 29 Правил споживач зобов`язаний своєчасно не пізніше 10 числа наступного місяця вносити плату за надані послуги з газопостачання.

Суд першої інстанції зазначив, що з наданих неодноразово позивачем «Нарахувань та оплат за послуга газопостачання» за адресою:     АДРЕСА_1 вбачається, що позивачем нарахування здійснюються по-різному за один і той самий період. Так згідно розрахунку на а.с.5 тому 1 вбачається, що заборгованість за період 11.05.2010 по 01.12.2010 зроблено по показам лічильника з квитанції: початкові 96600 – кінцеві 99108. Також вбачається, що оплата на суму 4103 грн від 05.04.2011 взагалі не врахована при розрахунку боргу. Сума заборгованості на 08.10.2012 зазначена 12 354,29 грн.

У розрахунку на а.с.76 тому 1 відображено контрольні покази лічильника 1.08.2010 – 84404 куб.м, станом на 26.02.2011 – 88129 куб.м. В той же час нарахування за період 01.05.2010 - 01.12.2010 здійснено за показами, правильність яких жодним доказом не доведено.

Згідно з розрахунком на а.с.175 том 1 заборгованість за період з 01.08.2010 по 01.2012 має від’ємне значення, розрахунок зроблено відповідно до фактичних показань лічильника.

Відповідно до претензії про вимогу сплати послуги з газопостачання №06/11/5332-1 від 02.11.2010 позивачем нарахована на 01.11.2010 заборгованість у сумі 17 252,15 грн (том 1 а.с.137).

Позивачем на підтвердження оплати послуг з газопостачання надано чотири квитанції за 2009 рік, 2010 рік на суми: 366 грн, 732 грн, 732 грн, 732 грн (том 1 а.с.139).

Відповідно до листа прокуратури Червонозаводського району м.Харкова №35-195-11 від 25.03.2011 при перевірці заяв        ОСОБА_1 встановлено, що посадовими особами ВАТ «Харківміськгаз» 22.02.2011 після письмового поштового попередження абонента щодо існуючого боргу по сплаті за використаний природний газ в порушення вимог законодавства відключення від газопостачання проведено без отримання споживачем відповідного письмового попередження з позначкою про його вручення (том 1 а.с.181).

Згідно з актом про заміну та приймання в експлуатацію побутового лічильника газу (ПЛГ) від 16.11.2011        ОСОБА_1 за адресою     АДРЕСА_1 установлено ПЛГ №295669 (том 1 а.с.184).

02.08.2012        ОСОБА_1 сплачено за газ за період 01.08.2012-30.08.2012 - 4446,90 грн (том 1 а.с.185).

05.04.2011 відповідачкою сплачено 4103 грн за газ за період з 05.04.2011 по 05.04.2011 (том 1 а.с.186).

10.10.2014        ОСОБА_1 сплачено за газ 70,78 грн за жовтень 2014 року (том 1 а.с.188).

Актом обстеження системи газопостачання житлового будинку від 05.06.2014 встановлено показання лічильника, абонент газом не користується (том 1 а.с.189).

Відповідно до висновку експерта №5 від 30.05.2017 таблиці - розрахунки станом на 02.08.2012 та станом 01.02.2011 мають суперечливі дані щодо джерел показань лічильника в досліджуваному періоді, що за відсутності документів зняття показів газового лічильника за адресою     АДРЕСА_1 , унеможливлює їх перевірку методом судово-економічної експертизи. Надані за клопотанням експерта відомості норм споживання природного газу не містять вказання щодо періоду, до якого вони відносяться, що унеможливлює їх використання при дослідженні, тому проведення розрахунку виходячи з норм споживання в межах наданих документів також не надається можливим. Експертом в межах наданих документів не виявилося можливим встановити підтверджені первинною бухгалтерською документацією нарахування        ОСОБА_1 боргу станом на 22.02.2011 через незадоволення клопотання експерта. Також не можливо встановити чи обґрунтовано застосовано подвійний тариф        ОСОБА_5 за користування газом за період з 01.01.2011 по 22.02.2011.

Згідно з висновком експерта №243 від 19.02.2018 в межах наданих на дослідження документів не надається можливим встановити які об’єми газу фактично спожито за адресою     АДРЕСА_1 станом на 01.08.2010, на 22.02.2011, на 26.02.2011, на 12.03.2011. Не надається можливим встановити які об’єми газу були фактично оплачені споживачем станом на 01.08.2010, на 22.02.2011, на 26.02.2011, на 12.03.2011. Таблиці - розрахунки станом на 02.08.2012 та станом 01.02.2011 мають суперечливі дані щодо джерел показань лічильника в досліджуваному періоді, що за відсутності документів зняття показів газового лічильника за адресою     АДРЕСА_1 , унеможливлює їх перевірку методом судово-економічної експертизи.

Відповідно до ч.2 ст.13ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.81ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачкою оплата за послуги газопостачання відбувалося з порушення договору та норм законодавства щодо строків такої оплати.

Так, матеріалами справи підтверджено, що відповідачка дійсно сплачувала послуги не щомісяця, як це передбачено умовами договору на надання населенню послуг з газопостачання.

Однак, колегія суддів також погоджується і вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що споживання відповідачкою обсягу газу за лічильником №0002080 с кінцевими показами 99108 куб.м, як це зазначено у розрахунку позивача та відповідно до яких здійснено нарахування заборгованості.

Не дивлячись на зазначення у квитанціях відповідачки показань, які не відповідають показанням лічильника при демонтажі лічильника газу для проведення експертизи (88129,8 куб.м), позивачем не доведено, що станом на 01.12.2010 покази лічильника становили 99108 куб.м. Такі показання спростовані зазначеними у розрахунку контрольними показами лічильника газу 88129 куб.м станом на 26.02.2011. 

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2010 року контролером ПАТ «Харківміськгаз» було зроблено контрольне знімання показань газового лічильника, встановленого в будинку        ОСОБА_1 (а.с 170, том 1)

Показання газового лічильника склали 84404 куб.м (в таблиці розрахунку заборгованості, складеної співробітниками ПАТ «Харківміськгаз» стоїть цифра 96668куб.м). 

Позивачем не надано доказів, що підтверджують втручання в роботу газового лічильника або його несправності. 

Навпаки, в матеріалах слідства є акт обстеження № 26 від 26.02.2011р., Акт демонтажу газового лічильника №37 від 12.03.2011р., які підтверджують цілісність пломб заводу-виробника і ПАТ «Харківміськгаз» на газовому лічильнику і підводах до нього, а також підтверджують його справний стан. 

На момент відключення газового лічильника 22.02.2011р., актом обстеження проведеного представниками ПАТ «Харківміськгаз» від 26.02.2011р. встановлені показання газового лічильника 88129куб.м. (В таблиці розрахунку заборгованості, складеної співробітниками ПАТ «Харківміськгаз» стоїть цифра 102128 куб.м). 

Згідно п.10 Правил Надання населенню послуг з газопостачання "... Розрахунок населення за наданні послуги з газопостачання здійснюється за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу». 

У таблиці складеної співробітниками ПАТ «Харківміськгаз» обсяг спожитого газу в будинку        ОСОБА_1 виводиться на підставі телефонних дзвінків, які не підтверджуються        ОСОБА_1 , оплат з квитанцій і Р-фактів. 

Позивачем не надано суду документального підтвердження законності нарахування обсягу спожитого газу на підставі Р-фактів, телефонних дзвінків і оплат з квитанцій при наявних показниках справного газового лічильника.

Рішення судів, на які посилаєтеся позивач не встановлено наявності заборгованості в такому розмірі та за вказаним позивачем період.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що матеріали справи містять суперечливі докази, з яких неможливо беззаперечно встановити наявність заборгованості у вказаному позивачем розмірі та правильність її нарахування. 

Позивач не надав суду оригінали реєстрів зняття показників лічильника газу станом на 01.08.2010 року, посилаючись на те, що такі докази знищені за спливом строку зберігання.

Між тим, обов`язок довести наявність та розмір заборгованості покладений на позивача, тому ненадання ним доказів з причин їх знищення, з урахуванням звернення до суду поза межами строку позовної давності не може бути визнано судом поважним, не звільняє позивача від обов`язку доказування. 

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

При вирішенні цієї справи, місцевий суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, тому судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи слід залишити за особою, яка звернулась із апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», в особі представника Мар’їної Ірини Олегівни - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05 серпня 2020 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                             Н.П.Пилипчук 

Судді –                                                                І.В. Бурлака 

                                                                       О.Ю. Тичкова