ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

07 жовтня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 738/259/20
Головуючий у першій інстанції – Слісар А. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/840/20

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                      Бечка Є.М., Губар В.С.,
за участю секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
особа, яка подала апеляційну скаргу - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2020 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 16 квітня 2020 року, м. Мена,

в с т а н о в и в:

26.02.2020 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором без номера від 10.06.2008 у розмірі 28202 грн 07 коп., з яких: 18583 грн 02 коп. – заборгованість за кредитом, 3461 грн 97 коп. – заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену кредитну заборгованість в порядку ст. 625 ЦК України, пеня - 4576 грн 03 коп. і штраф: 250 грн 00 коп. – фіксована частина та 1331 грн 05 коп. – його процентна складова, а також відшкодувати судові витрати у розмірі 2102 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вказану заборгованість станом на 20.01.2020 позивачем нараховано внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за укладеним ними кредитним договором.
Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення, яким задовольнити його вимоги. Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- 10.06.2008 відповідачем особисто підписано анкету-заяву, відповідно до якої він дав згоду, що ця анкета разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, правилами користування карткою і основними умовами обслуговування складають договір про надання банківських послуг;
- на підтвердження досягнення сторонами згоди щодо розміру і порядку нарахування відсотків, пені та штрафів суду надано, окрім іншого, довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» від 10.06.2008, яка підписана відповідачем і яку суд не взяв до уваги,
- відсутність підпису відповідача на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладення сторонами кредитного договору,
- із виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що останній користувався грошима та частково погашав заборгованість,
- з 01.04.2019 до Умов та правил надання банківських послуг внесені зміни, відповідно до яких за порушення зобов`язань за кредитним договором клієнт зобов`язується сплатити заборгованість по кредиту, а також згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України проценти від суми неповернутого у строк кредиту,
- заперечень щодо Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, відповідачем не надано. Крім того, останній прийняв умови договору відповідно до ст. 640 ЦК України, оскільки він користувався кредитними коштами, сплачував заборгованість за кредитом, процентами й пеню, що підтверджено розрахунком спірної заборгованості та випискою про рух коштів по картковому рахунку відповідача.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.
У справі встановлено таке.
10.06.2008 ОСОБА_1 подав до ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У цій заяві зазначено, що ОСОБА_1 згоден з тим, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, що ОСОБА_1 ознайомився з цим договором до його укладення і згоден з його умовами. В цій заяві зазначено бажаний для нього кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна» - 1500 грн 00 коп. (копія цієї анкети-заяви на арк. 15).
10.06.2008 ОСОБА_1 підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», згідно з якою банк надає йому кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на платіжну картку в обмін на обов`язок з повернення кредиту, сплати процентів за ставкою 1,9% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві та в Умовах і правилах строки. За несвоєчасне погашення заборгованості, згідно з цією довідкою, передбачено таку пеню: базова процентна ставка за договором - 30 + 1% від заборгованості і штраф у розмірі 250 грн 00 коп. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (копія цієї довідки на арк. 16).
Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010, що розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua, не містить підпису ОСОБА_1 (копії цього витягу на арк. 17-30).
Згідно з витягом зі статуту акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 594 та погодженого Національним банком України 06.09.2019, ПАТ КБ «ПриватБанк» перейменовано в АТ КБ «ПриватБанк» (арк. 37-38).
Відповідно до наданого позивачем до суду І інстанції розрахунку, станом на 20.01.2020 ОСОБА_1 має перед АТ КБ «ПриватБанк» кредитну заборгованість у загальному розмірі 28202 грн 07 коп., з яких: 18583 грн 02 коп. – заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками за простроченим кредитом - 3461 грн 97 коп., 4576 грн 03 коп. - пеня і штраф: 250 грн 00 коп. – фіксована частина та 1331 грн 05 коп. – його процентна складова (арк. 5-14). З цього розрахунку вбачається, що позивач, визначаючи розмір кредитної заборгованості відповідача, нараховував проценти за користування кредитом з 10.06.2008 по 31.12.2012 у розмірі 22,8% на рік, з 11.01.2013 по 29.08.2014 – 30,0% на рік, з 01.09.2014 по 31.03.2015 – 34,8% на рік, з 01.04.2015 по 31.05.2015 – 43,2% на рік, з 01.06.2015 по 15.02.2016 – 2,5% на місяць, з 16.02.2016 по 07.10.2016 – 2,9% на місяць, з 08.10.2016 по 07.10.2017 – 3,6% на місяць, з 09.10.2017 по 20.01.2020 – 3,5% на місяць, тобто у більшому розмірі, ніж обумовлено сторонами у довідці про умови кредитування від 10.06.2008. Цим же розрахунком і випискою по рахунку відповідача (арк. 59-69) підтверджується, що останній на погашення кредитної заборгованості в період з 11.01.2013 по 01.06.2019 сплатив кошти у загальній сумі 89418 грн 13 коп., які позивачем спрямовано на погашення не тільки кредиту, а й неправомірно завищених відсотків за користування кредитом.
Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, та обставини справи, суд доходить таких висновків.
Згідно з ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Стаття 638 ЦК України приписує, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Пункт 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент виникнення і тривання спірних правовідносин, приписує, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема про тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, і орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.
Зазначені вище вимоги законодавства до форми та змісту кредитного договору сторонами виконано. Отже його умови має виконувати не тільки відповідач, а й позивач.
В силу ст.ст. 549 ч. ч. 1, 2 і 625 ч. 1 ЦК України розмір процентів за прострочення погашення кредиту та неустойок є похідним від розміру простроченого кредиту та кількості часу прострочення його сплати.
Так як АТ КБ «ПриватБанк» спрямовувало сплачені ОСОБА_1 в період з 23.07.2012 по 01.06.2019 на погашення кредитної заборгованості кошти на погашення не тільки кредиту, а й неправомірно завищених відсотків за користування кредитом, то апеляційний суд не може констатувати, що розмір заборгованості відповідача у визначеній позивачем сумі і за кредитом - 18583 грн 02 коп., і за процентами за користування кредитом в порядку ст. 625 ЦК України - 3461 грн 97 коп., і всіх неустойок позивачем обчислено у відповідності з умовами укладеного сторонами договору. 
Крім того, ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 15.09.2020 АТ КБ «ПриватБанк» запропоновано надати суду розрахунок спірної кредитної заборгованості, який відповідав би наданим суду банком доказам про умови кредитування ОСОБА_1 . Цю ухвалу суду АТ КБ «ПриватБанк» отримало 17.09.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення відповідного змісту (арк. 146). Проте іншого розрахунку банком не надано.
З викладеного випливає, що суду не надано допустимих доказів, що підтверджують вимоги апеляційної скарги, у зв`язку з чим рішення суду І інстанції підлягає залишенню без змін.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Менського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий:                                    Судді: