У Х В А Л А        
 
18 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 234/14237/18
провадження № 61-17928ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 лютого 2020 рокута постанову Донецького апеляційного суду від 10 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,
встановив:
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним вище позовом.
Свої вимоги обґрунтувала тим, що 26 січня 2016 року між нею та                 Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі -      ПАТ КБ «ПриватБанк»)було укладено кредитний договір б/н у вигляді надання встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Через скрутне матеріальне становище вона не мала змоги вчасно виконувати умови договору, у зв`язку з чим за нею виникла певна заборгованість. 14 лютого 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості у загальній сумі 12 361,16 грн та витрат по сплаті судового збору у сумі 1 600, 00 грн. Рішенням Краматорського міського суду від 08 травня 2018 року позовні вимоги                 ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та з неї стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 2 593, 29 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі               336, 00 грн. У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення не оскаржувалося в апеляційному порядку та набрало законної сили. 11 червня    2018 року, у порядку виконання рішення суду нею були сплачені кошти, визначенні рішенням. Суму грошей вона внесла на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк», про що маються відповідні квитанції. 19 червня 2018 року на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» нею надіслана заява про надання довідки про погашення кредиту. Однак, 01 серпня 2018 року відповідач надіслав на її адресу лист з відмовою у видачі такої довідки, посилаючись на те, що на дату звернення банком до суду до дати повного виконання рішення зобов`язання за кредитним договором не було виконано. Наразі банк продовжує нараховувати неустойку та відсотки за кредитом. Вважає дії відповідача неправомірними, оскільки заборгованості за кредитним договором на теперішній момент за нею не рахується. 
На підставі викладеного просила суд визнати договір б/н від 26 січня 2016 року розірваним з 14 лютого 2017 року, зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк» списати неправомірно нараховану заборгованість за цим договором за період з 14 лютого 2017 року по дату ухвалення рішення по даній справі, а також видати їй довідку про сплату кредиту у повному обсязі та відсутність заборгованості за цим договором.
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 06 лютого           2020 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від       10 листопада 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано припиненими правовідношення за кредитним договором б/н від 26 січня 2016 року, укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») з 14 лютого 2017 року. Зобов`язано     АТ КБ «ПриватБанк» видати ОСОБА_1 довідку про сплату кредиту у повному обсязі та відсутність заборгованості за договором б/н від 26 січня 2016 року, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 . Вирішено питання судових витрат.
30листопада 2020 рокуАТ КБ «ПриватБанк» через свого представника     Сокуренко Н. В. надіслало засобами поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 лютого 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 10 листопада 2020 року.
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 14 вересня           2020 року дану справу визнано малозначною та відкрито спрощене провадження  у справі.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;      б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
У касаційні скарзі відсутні посилання на вищевказані обставини, які є підставами для відкриття провадження у малозначній справі.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє             у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржуванізаявником судовірішенняухвалено умалозначній справі       і вони не підлягають касаційному оскарженню, тоу відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження)              у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 лютого 2020 рокута постанову Донецького апеляційного суду від 10 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
 Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               М. Ю. Тітов
 
                                                                                                          І. О. Дундар
 
                                                                                                          Є. В. Краснощоков