Ухвала
 
03 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 756/217/15-ц
провадження № 61-17183ск20  
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А. розглянув заяву судді Верховного Суду Тітова М. Ю. про самовідвід у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами            у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа -Приватне підприємство «Спецзовнішкомплект», про стягнення заборгованості за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Київського апеляційного суду від18 листопада 2020 року,
встановив:
У січні 2015 року Публічне акціонернетовариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України»)звернулося до суду          з вищевказаним позовом.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12 серпня 2016 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з    ОСОБА_1 на користьПАТ «Державний ощадний банк України»             91 917 821, 84 грн та 3 654, 00грн.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Рішенням апеляційного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 серпня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині позовних вимог. Стягнуто             з   ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 9 626 230, 50 грн - 3 % та інфляційні втрати. В решті рішення залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних                           і кримінальних справ від 05 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення судів попередніх інстанцій скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постановою Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від         05 липня 2017 року скасовано, рішення Апеляційного суду міста Києва від              16 листопада 2016 року залишено без змін.
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Оболонського районного суду містаКиєва від 12 серпня 2016року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року вказану заяву   ОСОБА_1  задоволено.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 серпня 2016 року за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне підприємство «Спецзовнішкомплект», про стягнення заборгованості скасовано, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Не погоджуючись із зазначеним вище судовим рішенням, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України»)звернулося до суду з апеляційноюскаргою.
Ухвалою Київського апеляційного суду від18 листопада 2020 року апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року усправі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом               ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне підприємство «Спецзовнішкомплект» про стягнення заборгованості, повернуто скаржнику.
У листопаді 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 листопада  2020 року.
Відповідно до вимог статті 33 ЦПК України автоматизованою системою розподілу справ визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Тітова М. Ю. та суддів: Карпенко С. О. та Стрільчука В. А.
Перед початком розгляду справи суддя Тітов М. Ю. заявив самовідвід з тих підстав, що будучи суддею Оболонського районного суду міста Києва він брав участь у вирішенні цієї справи в суді першої інстанції (рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 серпня2016року), а тому, відповідно до статті  37 ЦПК України він не може брати участі у розгляді цієї самої справи в суді касаційної інстанції. 
Згідно із частиною першою статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь                 у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.
Відповідно до частини шостої статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь             у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.
З підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
Враховуючи вищевикладені обставини, з метою уникнення сумнівів                             у неупередженості судді та забезпечення об`єктивності розгляду даної справи, заява про самовідвід підлягає задоволенню.
Керуючись статтею 37 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
Заяву судді Тітова М. Ю. про самовідвід у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа -Приватне підприємство «Спецзовнішкомплект», про стягнення заборгованості за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Київського апеляційного суду від18 листопада 2020 року задовольнити.
Передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.
 
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
 
                                                                                                            С. О. Карпенко
 
                                                                                                            В. А. Стрільчук