П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/2085/20	
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді -  Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
  Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу    ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

04 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного пенсійного забезпечення з 01.03.2017; 
зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2017 без обмежень граничного розміру пенсії з урахуванням проведених виплат.     
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в Херсонському сервісному центрі ГУ ПФУ в Херсонській області та з 10.01.2000 отримує пенсію за вислугу років, як працівник льотного складу. Відповідачем здійснено перерахунок пенсії з 01.03.2017, однак її виплату обмежено максимальним розміром 10740 грн, а з 01.03.2018 - розміром десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Вважає дії відповідача щодо обмеження його пенсії максимальним розміром протиправними, оскільки обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи". 
Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області та як працівник льотного складу отримує пенсію за вислугу років. Пенсія позивачу виплачувалася відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, ч.3 ст.85 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб,   які втратили працездатність. З дати набрання чинності Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" і до 01.03.2017 розмір пенсії ОСОБА_1 становив менше граничного максимального розміру. Лише з 01.03.2017 після проведення перерахунку пенсії її розмір став більшим за граничний максимальний, а тому пенсія виплачувалась з урахуванням вимог ч.3 ст.85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в сумі 10740 грн. Зазначає, що пенсія позивачу перерахована та виплачується відповідно до норм чинного законодавства України.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема апелянт зазначає, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановлене Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначена до набрання ним чинності. Оскільки пенсію позивачу призначено у 2000 році, то дії відповідача щодо застосування обмежень граничного розміру є протиправними. На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 посилається на висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12.11.2019 по справі №360/1428/17
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області та з 10.01.2000 отримує пенсію за вислугою років (льотний екіпаж) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".
За результатами перерахунків позивачу визначено пенсію у таких розмірах, зокрема:
- з 01.03.2011 р. - 5597,95 грн. (розпорядження від 18.03.2011 р. № 148109);
- з 01.03.2012 р. - 6582,65 грн. (розпорядження від 29.03.2012 р. № 148109);
- з 01.03.2013 р. - 7564,05 грн. (розпорядження від 19.03.2013 р. № 148109);
- з 01.03.2014 р. - 8163,03 грн. (розпорядження від 12.03.2014 р. № 148109);
- з 01.03.2015 р. - 8700,48 грн. (розпорядження від 16.04.2015 р. № 148109);
- з 01.03.2016 р. - 10486,43 грн. (розпорядження від 10.03.2016 р. № 148109);
- з 01.03.2017 р. - 12956,53 грн. (розпорядження від 16.03.2017 р. № 148109); 
- з 01.03.2018 р. - 17759,48 грн. (розпорядження від 20.04.2018 р. № 148109);
- з 01.12.2018 р. - 17759,48 грн. (рішення про перерахунок пенсії від 28.11.2018 р. № 965230148109);
- з 01.03.2019 р. - 22161,52 грн. (рішення про перерахунок пенсії від 10.04.2019 р. № 965230148109);
- з 01.03.2020 р. - 26242,05 грн. (рішення про перерахунок пенсії від 25.02.2020 р. № 965230148109).
З урахуванням обмежень встановлених ч.3 ст.85 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія виплачувалась в наступному розмірі, зокрема:
- з 01.03.2017 р. - 10740 грн. (розпорядження від 16.03.2017 р. № 148109); 
- з 01.03.2018 р. - 13730 грн. (розпорядження від 20.04.2018 р. № 148109);
- з 01.12.2018 р. - 14970 грн. (рішення про перерахунок пенсії від 28.11.2018 р. № 965230148109);
- з 01.03.2019 р. по 30.06.2019 р. - 14970 грн. (рішення про перерахунок пенсії від 10.04.2019 р. № 965230148109);
- з 01.07.2019 р. по 30.11.2019 р. - 15640 грн. (рішення про перерахунок пенсії від 10.04.2019 р. № 965230148109);
- з 01.12.2019 р. - 16380 грн. (рішення про перерахунок пенсії від 10.04.2019 р. № 965230148109);
- з 01.03.2020 р. по 30.06.2020 р. - 16380 грн. (рішення про перерахунок пенсії від 25.02.2020 р. № 965230148109);
- з 01.07.2020 р. по 30.11.2020 р. - 17120 грн. (рішення про перерахунок пенсії від 25.02.2020 р. № 965230148109).
28.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з листом щодо перерахунку та виплати пенсії (а.с. 6). 
У відповідь на звернення відповідач повідомив, що розмір пенсії ОСОБА_1 обмежено на підставі ст.85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (а.с. 7).
Вважаючи дії відповідача щодо виплати пенсії в обмеженому розмірі протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня.    Положення п.2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3668, а саме - усі його чотири абзаци, застосовуються у системному зв`язку між собою. Тобто, п.2 Закону України № 3668 в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких станом на 01.10.2011 вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність). Як вбачається з матеріалів справи, лише починаючи з 01.03.2017 внаслідок перерахунку пенсії ОСОБА_1 її розмір перевищив максимальний. Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми ч.1 ст.2 Закону № 3668, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Зазначені положення Закону України № 3668 та ч.3 ст.85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законом України від 09.07.2003 №1058-VI "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України №1058-VI), Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон України №1788-ХІІ).
Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років та Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації затверджений постановою Кабміну України від 21.07.1992 №418.
У відповідності до п. 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації (в редакції постанови Кабміну України від 29.11.2015 №529) пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом "а" статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.
Згідно з пунктом "в" пункту 7 Порядку у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що законодавством, передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня. Проте, відповідачем було відмовлено позивачу у здійсненні такого перерахунку із посиланням на існування законодавчого обмеження розміру призначеної йому пенсії.
В ході судового розгляду судовою колегією встановлено, що обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI.
За правилами статті 2 Закону України №3668-VI  (набрав чинності 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України",  не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до частини 3 статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (в редакції Закону №3668-VI) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону України №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Водночас за приписами абзацу 2 цього пункту пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Судова колегія зазначає про неможливість прийняття до уваги  доводів апелянта щодо існування позиції  Верховного Суду, яка викладена в рішенні 12.11.2019 по справі №360/1428/17, оскільки судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 580/234/19 дійшла висновку про необхідність відступу від неї.
У постанові від 24.06.2020 у справі №580/234/19 Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зазначив, що у справах № 360/1428/17 та №  580/234/19  йдеться про застосування формально різних правових актів: Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 № 911-VIII і Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, та, відповідно, різних норм матеріального права.
Водночас вказаний Закон України № 911-VIII за своїм змістом не є основним (спеціальним) законом у сфері пенсійного забезпечення, а виконує функцію допоміжного закону, яким внесено зміни до різних законодавчих актів, в тому числі, введено окреме положення стосовно тимчасового обмеження пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2016 розміром 10740 грн. до частини 3 статті 85 Закону України №1788-XII.
В свою чергу, частина 3 статті 85 Закону України №1788-XII, на підставі якої здійснюється нарахування та виплата пенсії ОСОБА_2 , а також позивачам у справах, що переглядались по різному Верховним Судом, №  580/234/19  та №360/1428/17, викладена в редакції Закону України № 3668-VI від 08.07.2011 (основний закон), яким і було встановлено обмеження максимального розміру пенсії, із змінами, внесеними згідно із Законом України № 911-VIII від 24.12.2015.
Закон України № 911-VIII у пункті 2 Прикінцевих положень містить норму, яка передбачає, що визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
Разом з тим, дана норма стосується призначення пенсій, а не їх перерахунку.
За такого правового регулювання Верховний Суд дійшов висновку, що застереження зазначені у пункті 2 Прикінцевих положень Закону України № 911-VIII з обмеження виплати максимального розміру пенсії з 1 січня 2016 року, означає, що пенсії, які призначені до 1 січня 2016 року та перевищують встановлений максимум, не можуть бути зменшені. Проте, їх перерахунок має відбуватися у відповідності до правил, передбачених абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону України №3668-VI.
Отже згідно з абзацом першим пункту 2 розділу II "Прикінцевих та перехідних положення" Закону України № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Водночас абзацом другим пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону України № 3668-VI визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-VI норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо).
Судова колегія зазначає, що положення цього пункту спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням Закону України № 3668-VI щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли підлягати звуженню. У зв`язку з цим положення пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3668-VI, а саме - усі його чотири абзаци, застосовуються у системному зв`язку між собою.
Таким чином, пункт 2 розділу ІІ Закону України № 3668-VI в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).
Матеріали справи підтверджують, що станом на 01.10.2011 основний розмір пенсії позивача складав 5597,95 грн (а.с. 54, на звороті).
Оскільки на момент набрання чинності Законом України №3668-VI пенсія ОСОБА_1 не перевищувала законодавчо встановленого максимального розміру, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що на позивача не поширювались норми пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3668-VI на момент введення його в дію.
Отже зміст пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-VI дає підстави для висновку, що метою вказаної норми є деталізація умов дії положень статті 2 цього ж Закону лише щодо категорії пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом та перевищує встановлений максимальний розмір пенсії.
Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.06.2020 у справі №580/234/19 зазначила наступне.
Тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом України № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.
Відокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.
Такий підхід відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 №5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
Судова палата не знайшла у такому різному ставленні правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети.
Водночас норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.
Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України № 3668-VI).
Норми статті 2 Закону України № 3668-VI кореспондуються з положеннями частини третьої статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону України № 3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Зазначені положення Закону України № 3668-VI та частини третьої статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.
В контексті зазначеного щодо спірного періоду, за який позивач просить здійснити йому перерахунок пенсії без застосування обмежень її максимального розміру, суд зауважує наступне.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" № 2246-VIII від 07 грудня 2017 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2018 року становить - 1373 гривень, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" № 2629-VIII від 23 листопада 2018 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 294-IX від 14 листопада 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.
Враховуючи викладене, максимальний розмір пенсії по 31 грудня 2017 року становить 10740,00 грн, з 01 січня 2018 року - 13730,00 грн (1373 гривень х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 липня 2018 року - 14350,00 грн (1435 гривень х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 грудня 2018 року - 14970 гривень (1497 гривень х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 січня 2019 року - 14970,00 грн (1497 гривень х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 липня 2019 року - 15640,00 грн (1564 гривні х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 грудня 2019 року - 16380 грн (1638гривні х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 липня 2020 року - 17120 грн (1712 гривні х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 грудня 2020 року - 17690 грн (1769 гривні х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).
За такого правового регулювання та встановлених обставин відмова відповідача у перерахунку і виплаті пенсії позивачу без обмеження граничного розміру пенсії є законною і обґрунтованою та не призвела до зменшення розміру пенсії останнього, яку він отримував до цього. В даному випадку така відмова за своєю суттю не є звуженням обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.
Враховуючи вимоги апеляційної скарги та оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.
Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 13 серпня 2020 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328, КАС України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко