ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 817/3431/15 пров. № А/857/3987/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                            Обрізко І.М., 
суддів                                                                                Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,
за участю секретаря судового засідання                              Лутчин А.М.,
                    
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року, прийняте суддею Недашківською К.М.. у місті Рівне, повний текст складений 27.02.2020 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними дій,  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

                                                               встановив:

ФОП ОСОБА_1 (надалі – позивач)  звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (надалі – ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач) про визнання протиправними дій Здолбунівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області при проведенні перевірки з 24.06.2015 року по 08.07.2015 року, результати якої відображенні в акті документальної планової виїзної перевірки № 313/17-2531703615 від 22.07.2015 року; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0010581702 від 06.08.2015 року, №0010591702 від 06.08.2015 року, №0010631702 від 07.08.2015 року, №0010621702 від 07.08.2015 року, №0019201702 від 26.10.2015 року, №0019241702 від 26.10.2015 року.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено.
Задовольняючи позов суд виходив з того, що відповідачем не надано жодного доказу  надіслання платнику копії Наказу №110 та повідомлення про проведення перевірки із зазначенням дати початку такої перевірки, не надано доказів вручення такого листа платнику податків; не доведено факту ухилення платника від отримання направлення на перевірку 08.06.2015 року та 12.06.2015 року згідно актів; не надано доказів щодо зміни термінів проведення планової перевірки 08.06.2015 року на 24.06.2015 року; не надано доказів надіслання документів на адресу платника щодо зміни термінів проведення перевірки; не надано доказів внесення змін до Наказу №110 щодо строків проведення перевірки, зокрема, Наказу №188 від 08.07.2015 року; не надано доказів того, що представником позивача у спірних відносинах могла бути його дружина ОСОБА_2 в частині здійснення підприємницької діяльності позивача та можливості доступу до первинних документів.
Відтак, оскаржувані податкові повідомлення – рішення, прийняті на підставі незаконної перевірки не можуть вважатися правомірними та підлягають скасуванню.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ДПС у Рівненській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом не враховано, що контролюючий орган направив копію наказу №110 від 28.05.2015 року про проведення планової перевірки ФОП ОСОБА_1 та повідомлення №8/17 від 28.05.2015 року рекомендованим листом з врученням 28.05.2015 року №357051936571.
На підставі наказу  та направлення на перевірку працівниками інспекції 08.06.2015 року здійснено виїзд на місце, проте, встановлено відсутність ОСОБА_1 .
Наказ та повідомлення про проведення планової документальної перевірки були отримані уповноваженою особою, повідомлення якої про намір щодо проведення перевірки, є достатніми для висновку про обізнаність щодо такої перевірки.
Як зазначено в акті перевірки за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року ФОП ОСОБА_1 до перевірки первинних документів, що стосуються господарської діяльності  не надано, тому податковим органом проведено перевірку, враховуючи інформаційні бази даних контролюючих органів , а саме «АІС Облік податків та платежів» (ТАХ), АРМів, «БЕСТ ЗВІТ», «Митниця», «Транспорт», «Земля», «Касові апарати», «ІС Податковий блок».
За наслідками перевірки встановлені порушення норм законодавства та прийняті оскаржені податкові повідомлення – рішення.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.
ФОП ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наводяться обґрунтування, подібні мотивам судового рішення. Звернута увага, що судом першої інстанції правильно  встановлено, що акти про неможливість вручення направлення не є актами про відмову від підпису у направленні. Не враховані висновки суду, зроблені в постанові від 05.08.2015 року у справі №817/1923/15 за позовом про накладення арешту на кошти, яке набрало чинності.
У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено, що згідно з Планом-графіком проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2015 рік, головним державним ревізором-інспектором  Здолбунівської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складений Акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_1 , ін. код НОМЕР_1 , щодо своєчасності та достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року та обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року» від 22.07.2015 року №313/17-2531703615 (далі іменується – Акт перевірки) (а.с. 96 том 1).
На підставі Акта перевірки фіскальним органом сформовані податкові повідомлення-рішення (ППР):
від 06.08.2015 року №0010581702, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 527826,57 коп., у тому числі за основним платежем – 351544,38 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 176282,19 грн. (далі іменується – ППР №0010581702)  (а.с. 13 том 1);
від 06.08.2015 року №0010591702, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 552080,00 грн., у тому числі: за основним платежем – 368053,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 184027,00 грн. (далі іменується – ППР №0010591702) (а.с. 14 том 1);
від 07.08.2015 року №0010631702, яким зменшено розмір від`ємного значення  суми ПДВ на суму 40116,00 грн. (далі іменується – ППР №0010631702) (а.с. 15 том 1);
від 07.08.2015 року №0010621702, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 43857,00 грн. (далі іменується – ППР №0010621702) (а.с. 16 том 1);
від 26.10.2015 року №0019241702, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 10964,00 грн. (а.с. 66 том 1);
від 26.10.2015 року №0019201702, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на загальну суму 45279,00 грн., у тому числі: за основним платежем – 30186,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 15093,00 грн. (а.с. 67 том 1).
Відповідно до підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
За правилами пункту 77.1. статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
Відповідно до пункту 77.4. статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Згідно Наказу №110 планова перевірка призначена терміном на 10 робочих днів з 08.06.2015 року.
В Акті перевірки вказано, що Наказ №110 та повідомлення №8/17 від 28.05.2015 року про проведення перевірки направлено рекомендованим листом з врученням 28.05.2015 року, та отримано довіреною особою (дружиною) ОСОБА_2 – 10.06.2015 року. 
З метою з`ясування даної обставини, судом першої інстанції ухвалою від 21.11.2019 року витребувано у фіскального органу докази вручення позивачу 10.06.2015 копії Наказу №110 та направлення на перевірку – рекомендоване повідомлення.
Однак, відповідачем даного доказу ні суду першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду справи не надано. 
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
В Акті перевірки зазначено, що станом на 08.06.2015 року повідомлення про вручення рекомендованого листа до контролюючого органу не повернулося; працівниками інспекції 08.06.2015 року складно Акт від 08.06.2015 року №39/17-07-17 про неможливість вручення направлення на перевірку СГ ОСОБА_1 (том 1, а.с. 108), в якому вказано про те, що Наказ №110 та повідомлення про проведення перевірки направлено на адресу платника податків рекомендованим листом 28.05.2015 року та станом на 08.06.2015 року повідомлення про вручення рекомендованого листа до контролюючого органу не повернулося; під час виходу встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться офісне приміщення СГ ОСОБА_1 та адресою: АДРЕСА_2 – місце проживання платника податків, однак направлення на проведення планової перевірки №67 від 08.06.2015 року вручити неможливо, тому що за вказаними адресами суб`єкт господарювання відсутній. Також, був складений Акт неможливості вручення направлення на перевірку від 12.06.2015  року (том 1, а.с. 107).
В матеріалах справи також міститься лист від 16.06.2015 року №1643/17, адресований контролюючим органом ОСОБА_2 - представнику СГ ОСОБА_1  ( том 1, а.с. 78), де вказано, що контролюючим органом встановлено обставину щодо представництва інтересів платника податків саме ОСОБА_2 – при проведенні попередніх перевірок використовувалася довіреність від 17.07.2012 року №559 терміном дії до 17.07.2015 року. Цим листом контролюючий орган просив ОСОБА_2 надати для проведення перевірки документи за період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.
Однак, контролюючим органом не надано, а в матеріалах справи відсутня довіреність, яка підтверджує повноваження Заховайко Н.Б. на представництво інтересів позивача щодо здійснення його господарської діяльності іншими особами в період призначення та проведення перевірки.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, у матеріалах справи наявна копія довіреності від 05.08.2015 року (том 1, а.с. 81), відповідно до якої ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси, зокрема, з питань правовідносин, що виникли чи будуть виникати у нього, як фізичної особи-підприємця, однак, така довіреність оформлена після призначення та проведення спірної перевірки та не може слугувати доказом представництва інтересів позивача іншою особою у період призначення та проведення такої перевірки. 
Апелянт зазначає, що у нього були усі правові підстави для проведення перевірки, незважаючи на фактичне невручення копій необхідних документів до початку проведення перевірки, оскільки платник податків ухилився від отримання направлення на проведення перевірки, про що складені відповідні акти. 
З метою встановлення факту перебування позивача в період вручення наказу на перевірку та проведення самої перевірки за кордоном, судом першої інстанції витребувано  докази. Зокрема, позивачем надано: 
- дозвіл на працевлаштування іноземця на території Республіки Польщі від 28.08.2014 року; термі дії з 01.09.2014 року по 31.08.2015 року (том 2, а.с. 4-6);
- договір про працевлаштування від 20.04.2015 року; день початку виконання робіт – 20.04.2015  року(том 2, а.с. 9, 10);
- копія паспорта ОСОБА_1 для виїзду за кордон, зі змісту якого вбачається, що позивач перебував на території Республіки Польща у періоди: 29.03.2015 року – 02.05.2015 року, 10.05.2015 року – 24.05.2015 року, 02.06.2015 року – 20.06.2015 року, 24.06.2015 року – 02.08.2015 року (том 2, а.с. 2, 3).
Акти про неможливість вручення направлення на перевірку складені контролюючим органом 08.06.2015 року та 12.06.2015 року. Відтак, як вбачається із матеріалів справи, у дні складання вказаних актів, позивач перебував за кордоном.
Відповідно до Наказу №110 датою початку перевірки встановлено – 08.06.2015 року терміном 10 робочих днів. Таким чином, перевірка мала б закінчитися 19.06.2015 року включно. 
Однак, в акті перевірки у розділі II «Описова частина» вказано, що перевірка проводилася з 24 червня 2015 року по 08 липня 2015 року. 
Суд звертає увагу на те, що податковим органом не надано доказів про перенесення строків проведення перевірки і такі відсутні у матеріалах справи. 
Відповідно до п.77.4 ст. 77 ПК України про  проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Судом першої інстанції вірно звернута увага на те, що відповідачем не надано суду жодного доказу, який свідчив би про внесення змін до Наказу №110 щодо строків перевірки чи будь-якого іншого наказу про призначення планової перевірки саме з 24.06.2015 року; не надано також доказів надіслання платнику податків наказу про коригування (перенесення) строків проведення перевірки, якщо такий наказ існував.
Суд бере до уваги постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 05.08.2015року у справі №817/1923/15 за позовом Здолбунівської ОДПІ до ФОП ОСОБА_1 про застосування арешту коштів (том 1, а.с. 109 ) в якій зазначено, що ОСОБА_2 була допитана в якості свідка та вказала, що вона 09.06.2015 року отримала на поштовому відділенні Наказ №110 від 28.05.2015 року та повідомлення №8/17 про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 . Зважаючи, що останній перебуває за межами України, вона повідомила про це позивача. Вказала, що а ні 08.06.2015 року, а ні 12.06.2015 року  в офісне приміщення ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ніхто із працівників Здолбунівської ОДПІ не приходив, в період з 08.06.2015 року по 24.06.2015 року їй не телефонували працівники Здолбунівської ОДПІ щодо узгодження часу та дати проведення перевірки та у вказаний період не вручали направлення на проведення документальної планової виїзної перевірки. Свідок показала, що 24.06.2015 року їй зателефонували на мобільний телефон і повідомили, що у офісне приміщення прибув головний державний ревізор ОСОБА_3 для проведення перевірки, однак її в офісі не було, оскільки вона від`їжджала закордон. Наголосила, що її поїздка була заздалегідь спланованою, оскільки вона супроводжувала свою дочку ОСОБА_4 на літнє навчання в університет Ніцци (Франція). 
Відтак, 24.06.2015 року (дата початку проведення перевірки, як вказано в Акті перевірки) ані позивач, ані ОСОБА_2 не перебували на території України. 
Пунктом 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Підсумовуючи вказане вище, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що необхідними умовами для проведення планової документальної перевірки платника податків є включення останнього до плану-графіку перевірок, видача наказу про її проведення, вручення або надіслання такому платнику податків копії наказу та повідомлення про проведення перевірки, вручення посадовою особою контролюючого органу, зазначеною в направленні на проведення перевірки, наказу та направлення на її проведення. 
Відповідно до пункту 82.1. статті 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.
Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.
У даному випадку відповідачем не надано суду жодного доказу надіслання платнику податків копії Наказу №110 та повідомлення про проведення перевірки із зазначенням дати початку такої перевірки; не надано доказів вручення такого листа платнику податків; не доведено факту ухилення платника податків від отримання направлення на перевірку 08.06.2015 року та 12.06.2015 року згідно актів; не надано доказів щодо зміни термінів проведення планової перевірки з 08.06.2015 року на 24.06.2015 року; не надано доказів надіслання документів на адресу платника податків щодо зміни термінів проведення перевірки; не надано доказів внесення змін до Наказу №110 щодо строків проведення перевірки, зокрема, наказу №188 від 08.07.2015 року; не надано суду доказів надіслання позивачу такого документа; не надано доказів того, що представником позивача у спірних відносинах могла бути його дружина ОСОБА_2 в частині здійснення підприємницької діяльності позивача та можливості доступу до первинних документів.
Згідно з пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника (пункт 86.10 статті 86 ПК України).
У свою чергу, положеннями пункту 86.8 статті 86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на прийняття податкового повідомлення-рішення.
Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.
Отже, нормами Податкового кодексу України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів встановлені умови та порядок проведення перевірок. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від  27 січня 2015 року (справа № 21-425а14), від 16 лютого 2016 року (справа №826/12651/14) та у постанові Верховного Суду від 17 березня 2018 року (справа №1570/7146/12), від 20 грудня 2018 року (справа № 815/1851/15), від 23 вересня 2020 року (справа№ 804/3368/16).
Враховуючи, що фактично позивача не було повідомлено про дату початку проведення документальної планової перевірки, що позбавило його можливості реалізації свого права на ознайомлення із ними до початку здійснення контрольного заходу та подання відповідних пояснень і документів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що контролюючим органом не було дотримано порядку проведення перевірки. Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, зокрема прийняття податкових повідомлень - рішень за її результатами.
Зазначений висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 02 вересня 2020 року у справі №№820/3426/16.
Таким чином, у випадку протиправності дій щодо проведення перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення – рішення від 06 серпня 2015 року №0010581702, №0010591702; від 07 серпня 2015 року №0010631702, №0010621702; від 26 жовтня 2015 року №0019241702, №0019201702 є протиправними та підлягають скасуванню.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Виходячи з меж апеляційної скарги, доводи останньої дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
                                                        постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі №817/3431/15 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 19.10.2020 року.