ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/9268/17	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л. 	
Провадження № 22-ц/817/536/20 	Доповідач - Дикун С.І.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Дикун С.І. 
суддів -  Парандюк Т. С., Щавурська Н. Б., 
з участю секретаря - Боднар Р.В. 

та учасників справи: представника товариства з обмеженою відповідальністю “Бас-Маркет” адвоката Дубового А.М.; відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Магдич О.О.; представника позивача акціонерного товариства «УкрСиббанк» Ребрика А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №607/9268/17 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю “Бас-Маркет” на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року за позовом публічного акціонерного товариства “УкрСиббанк” до ОСОБА_1 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору — ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватне підприємство “Владіз” про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухваленого суддею Дзюбичем В.Л., -

                                                   ВСТАНОВИВ:           
       У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство “УкрСиббанк” (на даний час - акціонерне товариство “УкрСиббанк” - скорочено АТ “УкрСиббанк”, банк) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватне підприємство “Владіз” про звернення стягнення на 1/2 частину (квартири) торгово-офісного приміщення №1 по АДРЕСА_1 та 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Позивач просить встановити спосіб реалізації іпотечного нерухомого майна, а саме: шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України “Про іпотеку” та встановити початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. З вартості реалізації предмета іпотеки задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства “УкрСиббанк”, за Договором про надання споживчого кредиту №10303187000 від 06 грудня 2005 року в розмірі 61 102 долари США 60 центів, 2 152 гривні 14 копійок та на підставі Договору про надання споживчого кредиту №11219634000 від 20 вересня 2007 року в розмірі 105 444 долара США 64 цента, 452 013 гривень 62 копійки, а також, стягнути з відповідача на користь АТ “УкрСиббанк” судові витрати.
       В обґрунтування позовних вимог ПАТ “УкрСиббанк” зазначило, що 06 грудня 2005 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №601 у відповідності з умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 36500 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань між АКІБ “УкрСиббанк” та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки нерухомого майна, предметом якого була квартира АДРЕСА_2 . 20 вересня 2007 року між АКІБ “УкрСиббанк” та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №1121963400, у відповідності з умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 55000 доларів США. З метою забезпечення виконання цього зобов`язання за договором кредиту між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки нерухомого майна, предметом якого була квартири АДРЕСА_3 . Однак, своїх зобов`язань за договорами кредитів ОСОБА_2 не виконав, внаслідок чого станом на 29 червня 2017 рік утворилася заборгованість за договором кредиту №601 від 06 грудня 2005 року, яка становить 61 102 долара США 60 центів та 2 152 гривні 14 копійок, з яких: 29 692 долара США 17 центів — прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 31 410 доларів США 43 цента — поточна заборгованість по сплаті процентів, 645 гривень 22 копійки — пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 1 506 гривень 92 копійки — пеня за несвоєчасне погашення процентів. Також станом на 29 червня 2017 року утворилася заборгованість за договором кредиту №1121963400 від 20 вересня 2007 року, яка становить: 105 444 долара США 64 цента, 452 013 гривень 62 копійки, з яких: 53 277 долара США 86 центів — прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 52 166 доларів США 78 центів — поточна заборгованість по сплаті процентів, 101 154 гривні 63 копійки — пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 350858 гривень 99 копійок — пеня за несвоєчасне погашення процентів. У відповідності до ст.ст.12, 33 Закону України “Про іпотеку” у разі невиконання боржником основного зобов`язання, а також порушення іпотекодавцем своїх обов`язків за договором іпотеки, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки, тому просить задовольнити їх позов.
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства “УкрСиббанк” задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ “Укрсиббанк” (поштовий індекс 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 1/12, р/р № НОМЕР_1 в АТ “УкрСиббанк”, МФО 351005, код ЄДРПОУ 09807750) за кредитним договором №601 від 06 грудня 2005 року у розмірі 61 102 (шістдесят одна тисяча сто два) долари США 60 центів, що еквівалентно 1 593 563 (один мільйон п`ятсот дев`яносто три тисячі п`ятсот шістдесят три) гривні 14 копійок та 1 152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 14 копійок пені та заборгованості за кредитним договором №11219634000 від 20 вересня 2007 року у розмірі 105 444 (сто п`ять тисяч чотириста сорок чотири) долари США 64 центи, що еквівалентно 2 750 008 (два мільйони сімсот п`ятдесят тисяч вісім) гривень 86 копійок та 452 013 (чотириста п`ятдесят дві тисячі тринадцять) гривень 62 копійки пені, звернуто стягнення на предмет іпотеки: 1/2 частину торгово-офісного приміщення №1 загальною площею 47,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на підставі договору дарування від 04 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Бойко Л.В., за реєстром №6437 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 124497061101) та 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 55,5 кв.м. та належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на підставі договору дарування від 04 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Бойко Л.В., за реєстром №6445 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 124197061101) шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України “Про іпотеку”, встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності чи незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
       Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) в користь Публічного акціонерного товариства “Укрсиббанк” (поштовий індекс 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 1/12, р/р № НОМЕР_1 в АТ “УкрСиббанк”, МФО 351005, код ЄДРПОУ 09807750) 1 600 (одну тисячу шістсот) гривень сплаченого судового збору.
       Постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року.
       У квітні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю “Бас-Маркет” (далі — ТзОВ “Бас-Маркет”, товариство), як особа яка не була залучена судом до розгляду справи, посилаючись, що суд вирішив питання про його права та обов`язки, подало апеляційну скаргу. Просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18.06.2019 року в частині вирішення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки - 1/2 частину торгово-офісного приміщення №1 загальною площею 47,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 04.12.2014 р., в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ “Укрсиббанк” за кредитним договором № 11219643000 від 20.09.2007 р., скасувати та відмовити у задоволенні позову в цій частині.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що до прийняття оскаржуваного судового рішення у даній справі ТзОВ “Бас-Маркет” стало власником спірних торгово-офісних приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_5 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 01 грудня 2017 року, згідно із яким ОСОБА_1 продав, а ТзОВ “Бас-Маркет” купило спірні торгово-офісні приміщення. Інформація, що міститься у довідках з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і підтверджує право власності на спірні приміщення ТзОВ “Бас-Маркет” повинна була перевірятись судом при прийнятті рішення, адже, відповідно до ч.3 ст.32 Закону України “Про державну реєстрацію речових права на нерухоме майно та їх обтяжень”, для судів інформація з Державного реєстру прав у зв`язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, надається за суб`єктом права чи за об`єктом нерухомого майна в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру прав, за умови ідентифікації відповідної посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису.
Cуд не пересвідчився, хто був власником спірних приміщень і не залучив ТзОВ “Бас-Маркет” до участі в справі, однак звернув стягнення на спірні приміщення в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 перед АТ “Укрсиббанк” за кредитним договором № 11219643000 від 20.09.2007 року, чим порушив права товариства.
Окрім того, позовні вимоги банку є недоведеними та необґрунтованими. Суд не звернув увагу, що номер укладеного кредитного договору не відповідає номеру кредитного договору, зазначеного у графіках погашення кредиту, додатковій угоді №1 до кредитного договору та довідці-розрахунку заборгованості. 
       Також, суд не зауважив, що ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27 грудня 2016 року у справі № 10-Б-5022/1400/2012 визнано погашеною заборгованість ОСОБА_2 перед банком у сумі 710 999,70 грн.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 07 травня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ “Бас-Маркет”.
Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи не було подано.
       Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 09 червня 2020 року справу було призначено до розгляду на 01 липня 2020 року.
       11 червня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву про визнання апеляційної скарги, вважаючи що рішення суду підлягає скасуванню із відмовою у задоволенні позовних вимог, оскільки іпотечне майно ним відчужене іншим особам.
       16 липня 2020 року представник АТ “Укрсиббанк” звернувся до апеляційного суду із заявою про закриття апеляційного провадження на підставі п.2 ч.1 ст.362 ЦПК України, посилаючись, що права ТзОВ “Бас-Маркет” оскарженим рішенням не порушені, оскільки на даний час товариство не є власником торгово-офісного приміщення №1 загальною площею 47,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із продажем приміщення відповідно до договору купівлі-продажу від 27 березня 2019 року на користь ПМП “Даймон”. 
       Під час розгляду справи в апеляційному суді представник ТзОВ “Бас-Маркет” підтримав апеляційну скаргу, в її межах. 
Відповідач ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу визнали, просили задовольнити її вимоги та скасувати рішення суду і відмовити у задоволенні позову.
       Представник АТ “Укрсиббанк” апеляційної скарги не визнав, вважаючи її доводи такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів. При цьому посилався, що відповідно до вимог ст.12 Закону України “Про іпотеку” угоди, укладені щодо іпотечного майна, є недійсними. Окрім того, посилання апеляційної скарги про порушення прав ТзОВ “Бас-Маркет” як власника спірних приміщень є безпідставними у зв`язку із продажем спірних приміщень 27 березня 2019 року ПМП “Даймон”. На даний час АТ “Укрсиббанк” підготувало позовні заяви із якими має намір звернутися до суду про визнання недійсними договорів про відчуження спірного іпотечного майна. 
       Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи з метою особистої участі у судовому засіданні не подали. А тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів не вбачає перешкод щодо розгляду справи за їх відсутності. 
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року, залишене без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 18.06.2019 року оскаржене в частині вирішення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки - 1/2 частину торгово-офісного приміщення №1 загальною площею 47,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 04.12.2014 р., в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ “Укрсиббанк” за кредитним договором № 11219643000 від 20.09.2007 року, і в зазначеній частині здійснюється апеляційний перегляд, а тому підстави щодо апеляційного перегляду рішення суду в іншій частині відсутні.
       Відповідно до вимог ст.370 ЦПК України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.
       У випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятого ним судового рішення та рішення суду першої інстанції, що оскаржується.
       За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
       Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Судом встановлено, що відповідно до Кредитного договору №601 від 06 грудня 2005 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком “УкрСиббанк” та ОСОБА_2 , останній отримав кредит у сумі 36 500 доларів США, на термін з 06 грудня 2005 року по 05 грудня 2026 року, з процентною ставкою в розмірі 12,5% річних.
       06 грудня 2005 року було укладено Договір іпотеки між АКІБ “УкрСиббанк” та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О., в якому вказано, що Іпотекодавець передав Іпотекодержателю квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 57,0 кв.м., вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін склала 247 450 гривень .
       Згідно з Договором про надання споживчого кредиту №11219643000 від 20 вересня 2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком “УкрСиббанк” та ОСОБА_2 , останній отримав кредит у сумі 55 000 доларів США, з кінцевим терміном погашення 18 вересня 2037 року, із процентною ставкою 11,9% річних.
       Цього ж дня було укладено Іпотечний договір між АКІБ “УкрСиббанк” та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О., в якому вказано, що Іпотекодавець передав Іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 47,5 кв.м., вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін склала 323 800 гривень .
       Відповідно до п.4.1. вказаного Договору звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем у: випадках, зазначених в п.п.2.1.1.-2.1.2. цього договору іпотеки; у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим Договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором, а також, як вказано в п.4.2. звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; договору про задоволення вимог Іпотекодержателя (застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя).
На підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1405 від 11 вересня 2011 року право власності на 1/2 частини (квартири) торгово-офісного приміщення №1, по АДРЕСА_1 та 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 було оформлено за ПП “ВЛАДІЗ”, засновником якого була ОСОБА_3 . Власником решти часток спірних приміщень залишився ОСОБА_2 
        04 грудня 2014 року ПП “ВЛАДІЗ” згідно договорів дарування передає безоплатно відповідачу ОСОБА_1 1/2 частки торгово-офісного приміщення № 1, яке розташоване в будинку АДРЕСА_1 та 1/3 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , які були предметом договорів іпотеки. 
       30 жовтня 2012 року постановою Господарського суду Тернопільської області фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 визнано банкрутом.
23 січня 2015 року відбувся аукціон та реалізація майна у відповідності до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його вартості”, де було реалізовано 1/2 частину торгово-офісного приміщення №1, по АДРЕСА_1 та 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 , що залишилися у власності ОСОБА_2 і ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 07 травня 2015 року ПАТ “УкрСиббанк” було розподілено 212358 грн., які банк отримав.
       Відносно реалізації вказаного майна спору між АТ “УкрСиббанк” та ОСОБА_2 не було.
       Виник спір лише відносно майна, відчуженого ОСОБА_1 , яке було обтяжене договорами іпотеки.
       Задовольняючи позов в оскарженій частині рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ст.23 Закону України “Про іпотеку” в результаті набуття відповідачем ОСОБА_1 права власності на іпотечне майно, а саме: 1/2 частину торгово-офісного приміщення №1 за адресою АДРЕСА_1 іпотека є дійсною для набувача нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Останній набув статусу іпотекодавця за іпотечними договорами від 06.12.2005 року та 20.09.2007 року, укладеними між АКІБ “УкрСиббанк” та ОСОБА_2 , зі всіма правами та обов`язками за вказаними іпотечними договорами у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, в тому числі щодо обов`язку задовольнити вимогу іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення основного зобов`язання.
       Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду з огляду на нижченаведені обставини.
       Апеляційним судом установлено, що ТзОВ “Бас-Маркет” стало власником приміщення 1, загальною площею 47,5 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 01 грудня 2017 року, згідно із яким ОСОБА_1 продав, а ТзОВ “Бас-Маркет” купило спірне торгово-офісні приміщення. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 124197061101 ( т.2 а.с. 196-198)
Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
       Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).
       Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки (стаття 50 ЦПК України).
       Згідно з частиною першою, другою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
       Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
       Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
       ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. 
       Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.
       Ураховуючи викладене, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, встановивши фактичні обставини справи, від яких залежить правильність вирішення спору, дійшов висновку про те, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року безпосередньо стосується прав та інтересів ТзОВ “Бас-Маркет”, яке набуло право власності на спірне нежитлове приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 2017 року, недійсність якого у судовому порядку не встановлена, яке не було залучено до участі у справі в якості відповідача, що є порушенням норм процесуального права та обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову про звернення стягнення на вищевказане спірне іпотечне майно і постанови Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2019 року в силу частини третьої ст.370 ЦПК України та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині. (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України).
       Питання про склад осіб, які беруть участь у справі, судом першої інстанції вирішено не було, а суд апеляційної інстанції позбавлений такої процесуальної можливості, внаслідок чого у задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки — 1/2 частину приміщення 1, АДРЕСА_1 слід відмовити.
       Інші доводи апеляційної скарги ТзОВ “Бас-Маркет” відносно заперечення позову по суті спору не можуть бути предметом розгляду за відсутності у апеляційного суду повноважень на залучення належної сторони та розгляду позовних вимог і заперечень щодо них у новому складі учасників справи по суті. Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення. 
       Не заслуговує на увагу апеляційного суду заява позивача про закриття апеляційного провадження у справі з підстав, наведених у п.2 ч.1 ст.362 ЦПК України, з посиланням на відсутність порушень прав ТзОВ “Бас-Маркет” на даний час у зв`язку із продажем спірного торгово-офісного приміщення №1 загальною площею 47,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 27 березня 2019 року на користь ПМП “Даймон”.         Апеляційним судом установлено, що на час ухвалення оскарженого рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року ТзОВ “Бас-Маркет” було власником спірних приміщень на підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 2017 року, що не заперечується учасниками справи, а тому його права є порушені при ухваленні даного рішення. Окрім того, оскільки “УкрСиббанк” подало вказану заяву 16 червня 2020 року - після закінчення підготовки справи до розгляду в апеляційному суді та призначення справи до розгляду відповідно до ухвали Тернопільського апеляційного суду від 09 червня 2020 року, в апеляційного суду відсутні підстави для задоволення заяви АТ “УкрСиббанк” про закриття апеляційного провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.362 ЦПК.
       Також колегія суддів вважає безпідставними твердження АТ “УкрСиббанк”, що договір купівлі-продажу від 01 грудня 2017 року, згідно із яким ОСОБА_1 продав, а ТзОВ “Бас-Маркет” купило спірне торгово-офісні приміщення ( т.2 а.с. 196-198) не має правового значення для даної справи в силу ст.12 Закону України “Про іпотеку”, відповідно до якого правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Зі змісту даної статті вбачається, що правочини щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку без згоди іпотекодержателя є оспорюваними правочинами. Однак, АТ “УкрСиббанк” не подало даних про визнання недійсним судом даного правочину від 01 грудня 2017 року чи про розгляд судом справи про визнання недійсним вказаного договору купівлі-продажу. Разом із тим, представник АТ “УкрСиббанк” протягом усього часу розгляду апеляційним судом даної справи заявляв, що ним підготовлені позовні заяви про визнання зазначеного правочину недійсним, однак до суду такі заяви на даний час не подані.
       Доводи позивача про порушення його прав, як іпотекодержателя спірного майна, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки АТ “УкрСиббанк” не позбавлений права захистити свої права шляхом пред`явлення у встановленому законом порядку позову до належного відповідача.
Судові витрати ТзОВ “Бас-Маркет” у вигляді судового збору у сумі 2400 грн. за подання апеляційної скарги покласти на АТ “УкрСиббанк” у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України .
       Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив:
       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Бас-Маркет” задовольнити частково.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2019 року в частині вирішення позовних вимог акціонерного товариства “УкрСиббанк” до ОСОБА_1 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору — ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватне підприємство “Владіз” про звернення стягнення на предмет іпотеки - 1/2 частину торгово-офісного приміщення №1 загальною площею 47,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 04.12.2014 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ “Укрсиббанк” за кредитним договором № 11219643000 від 20.09.2007 року скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
       Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2018 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2019 року у нескасованій частині.
       Стягнути із акціонерного товариства “УкрСиббанк” (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, код ЄДРПОУ 09807750) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Бас-Маркет” (46001, м.Тернопіль, вул.Подільська,38, код ЄДРПОУ 38719932) 2400 грн сплаченого судового збору в суді апеляційної інстанції.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 09 листопада 2020 року.

Головуючий :         Дикун С.І.
Судді:         Парандюк Т.С. Щавурська Н.Б.