У Х В А Л А
 
22 вересня 2020 року
м. Київ
Справа № 127/18513/18
Провадження № 14-145цс20
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Ситнік О. М.,
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.
перевірила дотримання порядку передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду 
цивільної справи за позовом  ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Міністерство юстиції України, про стягнення грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, отриманим під час проходження служби в органах внутрішніх справ,
за касаційними скаргами Міністерства юстиції України на постанову Вінницького апеляційного суду від 19 березня 2019 року в складі колегії суддів Стадника І. М., Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В., рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року в складі судді Ан О. В. та постанову Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2019 року в складі колегії суддів Якименко М. М., Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,
 
УСТАНОВИЛА:
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, в якому просив стягнути  130 100 грн одноразової допомоги у зв`язку із захворюванням, яке отримав під час проходження служби в органах внутрішніх справ, що призвело до встановлення йому ІІ групи інвалідності.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України в Хмельницькій області. 
Звільнений зі служби 22 липня 2015 року відповідно до підпункту «б» 
пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  від  29 липня 1991 року № 114, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності через захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків та проходженням служби.
Йому виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 206 700 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції».
24 липня 2017 року при проходженні переогляду позивача і відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ. 
Посилався на пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 
2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і  виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», яким передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Вважав, що оскільки йому протягом двох років встановлено вищу групу інвалідності, він має право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
06 вересня 2017 року комісією Центрально-Західного міжрегіонального управління  з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України прийнято рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги.
Зазначав, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року, визнано протиправним рішення Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язано Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 і прийняти рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, що призвело до встановлення ІІ групи інвалідності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». 
Однак до цього часу вказані кошти позивачу відповідачем не виплачені. Вважав, що між ним та відповідачем існує цивільний спір, адже між сторонами існує спір про відшкодування майнової шкоди.
04 лютого 2019 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області закрито провадження у  справі.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався тим, що позивач  ОСОБА_1  є стягувачем в адміністративній справі і звертався із заявою про примусове виконання виконавчого листа, виданого 06 листопада 
2017 року Хмельницьким окружним адміністративним судом, за яким головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвською О. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 16 листопада 2017 року - постанову про закінчення виконавчого провадження 
ВП № 55096213.
Суд першої інстанції вважав, що позивач мав звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби чи її посадової особи було порушено його права, свободи чи інтереси.
19 березня 2019 року постановою Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Суд апеляційної інстанції керувався тим, що ОСОБА_1 не є стягувачем у виконавчому провадженні, не оскаржує рішення державного виконавця. Він звернувся за захистом свого цивільного права, яке виникло у результаті виконання рішення адміністративного суду.
05 квітня 2019 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 30 травня 
2019 року, позов задоволено. Стягнуто з Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 130 100 грн одноразової грошової допомоги.
25 квітня 2019 року Міністерство юстиції України  подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 19 березня 2019 року.
26 червня 2019 року Міністерство юстиції України  подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 
05 квітня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 
30 травня 2019 року.
У касаційних скаргах зазначено, що вказаний  спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки позовні вимоги пов`язані з отриманням позивачем захворювання, пов`язаного з проходженням  публічної служби,  у результаті чого йому встановлено ІІ групу інвалідності, та стосується стягнення соціальної виплати - одноразової допомоги у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності. 
Спір між військовослужбовцем і суб`єктом владних повноважень є публічно-правовим, окрім того, він виник із приводу стягнення державних коштів, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Тому розгляд справи в порядку цивільного судочинства є порушенням норм процесуального права, справа не підлягала розгляду за правилами цивільного судочинства, провадження у справі підлягало закриттю, про що Міністерство юстиції України наполягало у судах обох інстанцій.
Касаційні скарги подані до набрання чинності  Законом України від 02 жовтня 2019 року № 142-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підстав передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та щодо строків повернення справи» та Законом України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закону № 460-ІХ), тому відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 460-ІХ розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
04 липня та 09 серпня 2019 року ухвалами Верховного Суду відкрито касаційні провадження у цій справі.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду, а ухвалою від 09 вересня 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з посиланням на частину шосту 
статті 403 ЦПК України, яка передбачає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.
16 вересня 2020 року вказану справу передано до Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що касаційна скарга містить доводи про порушення судами попередніх інстанцій правил предметної юрисдикції, випадків, що виключають можливість передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, судом не встановлено.
Частиною шостою статті 403 ЦПК України передбачено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, коли: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; 2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.
У частині шостій статті 403 ЦПК України у редакції, що діяла на час звернення з касаційною скаргою, передбачалося, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.
Велика Палата Верховного Суду вважає мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу про передачу справи на її розгляд, обґрунтованими та приймає справу до розгляду в межах оскарження з підстав, установлених частиною шостою статті 403 ЦПК України.
У частині першій статті 402 ЦПК України передбачено, що в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Такий розгляд відбувається з урахуванням 
статті 400 ЦПК України щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З огляду на викладене справу необхідно розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у порядку письмового провадження.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, статтями 402-404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Прийняти для продовження розгляду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Міністерство юстиції України, про стягнення грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, отриманим під час проходження служби в органах внутрішніх справ, за касаційними скаргами Міністерства юстиції України на постанову Вінницького апеляційного суду від 19 березня 2019 року, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2019 року .
Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження на 27 жовтня 2020 року в приміщенні Верховного Суду за адресою: вул. Пилипа Орлика, 8, м. Київ.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали до відома.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                   О. М. Ситнік
Судді:                                  Н. О. Антонюк                                           О. Р. Кібенко
                                            Т. О. Анцупова                                          В. С. Князєв
                                            С. В. Бакуліна                                            Л. М. Лобойко
                                            В. В. Британчук                                        Н. П. Лященко
                                            Ю. Л. Власов                                           О. Б. Прокопенко
                                            М. І. Гриців                                               Л. І. Рогач
                                            Д. А. Гудима                                                         О. С. Ткачук
                                             В. І. Данішевська                                   В. Ю. Уркевич
                                             Ж. М. Єленіна                                          О. Г. Яновська
 
                                             О. С. Золотніков