УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/1560/20 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О. 
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Талько О.Б., Миніч Т.І.,

за участю секретаря                Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №278/1560/20 за позовом  ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», третя особа - приватний нотаріус Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2   на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Грубіяна Є.О. в м. Житомирі, 

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №7768 від 02.03.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 коштів. Зазначав, що у виконавчому написі №7768 від 02.03.2020 пропонується до стягнення заборгованість яка не відповідає дійсності. Також, боржника не повідомлено про існування заборгованості, не вказано підстави її виникнення. Крім того, відповідачем приховано від нотаріуса про те, що заборгованість є спірною. 

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції проігноровано те, що матеріали справи не містять доказів зміни кредитного ліміту. Не відповідають дійсності висновки суду щодо законності процедури за якою видано виконавчий напис. Боржника не було повідомлено про існування заборгованості.  

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02 березня 2020 року вчинений виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. та зареєстрований в реєстрі за №7768, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором №26256018016953 від 24.05.2016 року. Сума заборгованості складає 9 643 грн 78 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2 084 грн 40 коп., прострочена заборгованість за процентами - 2 345 грн 60 коп., строкова заборгованість за сумою кредиту - 4 955 грн 93 коп., строкова заборгованість за процентами - 257 грн 85 коп. 
Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункту 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому стаття 50 Закону України «По нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України  «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правовий висновок, викладений у постанові  Великої Палати Верховного Суду  від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц,  у постанові Верховного Суду від 22 травня 2020 року, у справі № 674/918/17).
Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
У справі, що переглядається, ОСОБА_1 в своєму позові не погоджувався з розміром заборгованості за сумою кредиту - 2 084 грн 40 коп., простроченою заборгованістю за процентами в розмірі 2 345 грн 60 коп., строковою заборгованістю за сумою кредиту в розмірі 4 955 грн 93 коп. та строковою заборгованістю за процентами в розмірі 257 грн 85 коп.
Судом встановлено, що із наданої нотаріусу банком для вчинення виконавчого напису заяви №26256018016953 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 24.05.2016 вбачається, що в заяві ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт 1 000 грн, тобі як виконавчим написом стягнуто заборгованість за сумою кредиту - 2 084 грн 40 коп., заява не містить умов кредитування. Як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису, до нього включено також прострочену заборгованість за процентами в розмірі 2 345 грн 60 коп., строкову заборгованістю за сумою кредиту в розмірі 4 955 грн 93 коп. та строкову заборгованістю за процентами в розмірі 257 грн 85 коп. Однак вищевказаною заявою, яка була надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не передбачено будь-яких процентів, строкової заборгованості та строкової заборгованості за процентами. 
Таким чином, апеляційний суд дійшо до висновку про те, що заборгованість, вказана в виконавчому написі, не є безспірною, на що суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим безпідставно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України з АТ «Перший Український міжнародний банк» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 2 102 грн судових витрат зі сплати судового збору, з яких 840 грн 80 коп. за подання позовної заяви та 1261 грн 20 коп. за подання апеляційної скарги.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити. 

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Задовольнити позов  ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», третя особа - приватний нотаріус Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною та зареєстрований в реєстрі за №7768 від 02 березня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1  коштів. 

Стягнути з акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на користь  ОСОБА_1 2 102 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути  оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 17 листопада 2020 року.

Головуючий 

Судді