Номер провадження: 22-ц/813/1847/20 
Номер справи місцевого суду: 521/3317/15-ц
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н.В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
Категорія: 57

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2020 року                                                        м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
розглянувши у судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в особі її законного представника – ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , будинкоуправління № 2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району про вселення та зміну договору найма жилого приміщення, –

ВСТАНОВИВ:

02.03.2015 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшов позов від ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , будинкоуправління № 2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району про зміну договору найму жилого приміщення, у якому позивач обґрунтував свої позовні вимоги наступним чином. В червні 1994 року його батько ОСОБА_6 на склад сімї з шістьох осіб (жінку, трьох дітей та матір) згідно ордеру КЕЧ Одеського району ОдВО отримав чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 . В 2009 році батько помер. У квартирі мешкали, крім позивача, його мачуха ОСОБА_4 , бабуся ОСОБА_5 , сестра ОСОБА_2 з немовлям. Особистий рахунок після смерті батька переоформлений на ОСОБА_4 квартира не була приватизована. Мачуха займала кімнату площею 18,6 ка.м., з лоджією, бабуся – кімнату площею 8,5 кв.м., сестра ОСОБА_2 – кімнату площею 12 кв.м., він до 10 квітня займав кімнату площею 20 кв.м. з лоджією. Позивач зазначав, що 10 квітня 2015 року, вже після звернення його до суду, відповідачки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 змінили замок і не пустили його в квартиру, у зв`язку з чим він звертався до органів міліції. В подальшому позивач в уточненні позовних вимог просив суд вселити його в квартиру АДРЕСА_1 , визначити порядок користування квартирою, виділивши йому в користування кімнату, площею 12 кв.м., в користуванні відповідачів залишити – кімнати, площею 20 кв.м. з лоджіє, 18,6 кв.м. з лоджією та кімнату площею 8,5 кв.м., підсобні приміщення залишити у спільному користуванні сторін. Змінити умови договору найму вказаної квартири, шляхом зобов`язання будинкоуправління № 2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району укласти із ним окремий договір найму на жилу кімнату, площею 12 кв.м. та частину підсобних приміщень пропорційно займаної жилої площі квартири. Розділити особовий рахунок по квартирі між ним та відповідачами, згідно визначеного порядку користування квартирою і окремого договору найму. Зобов`язати відповідачів не перешкоджати в користуванні квартирою (т. 1, а.с. 42-44).
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (суддя Мирончук Н.В.) від 30 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено (т. 1, а.с. 115-116). 
28.10.2015 року до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення від представника відповідачів – ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 124-125).
26 листопада 2015 року ухвалою суду першої інстанції заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (т. 1, а.с. 150-151).
19.02.2016 року представником відповідачів була подана апеляційна скарга, у якій просили суд скасувати заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 160).
20 вересня 2016 року рішенням Апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ОСОБА_7 задоволено частково. Заочне рішення суду першої інстанції змінено. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 та виділено у користування: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житлові кімнати площею – 8,7 кв.м., 19,00 кв.м. з лоджією 2,3 кв.м., 18,7 кв.м. з лоджією 2,5 кв.м., ОСОБА_3 – жилу кімнату площею 12,3 кв.м., а інші приміщення залишено у спільне користування. Змінено договір найму. Зобов`язано будинком управління № 2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району укласти з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 окремі договори найму жилого приміщення та оформити особисті рахунки на вказані приміщення відповідно. В решті залишено без змін (т. 2, а.с. 10).
12 січня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга від ОСОБА_2 на рішення суду першої та апеляційної інстанції, у якому скаржник просив скасувати вищевказані рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , а також зупинити виконання рішення суду апеляційної інстанції (т. 2, а.с. 30-32). 
13 червня 2018 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової плати Касаційного цивільного суду (головуючий Висоцька В.С.) касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2015 року у незміненій частині рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2016 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2016 року вирішено залишити без змін (т. 2, а.с. 77-80).
10.09.2018 року до суду надійшла апеляційна скарга від ОСОБА_1 в особі її законного представника – ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2015 року. Апелянт просив суд скасувати рішення першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі (т. 2, а.с. 93-96).
23 травня 2019 року постановою Одеського апеляційного суду (головуючий Заїкін А.П.) апеляційну скаргу залишено без задоволення. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2015 року залишено без змін (т. 2, а.с. 143).
27 листопада 2019 року Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (головуючий Кузнєцов В.О.) касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 23 травня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 3, а.с. 32-36).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.01.2020 року (головуючий суддя Дрішлюк А.І., судді Драгомерецький М.М., Черевко П.М.) справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду. 
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
04.11.2020 року до апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 – ОСОБА_8 про відкладення судового засідання та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції. Вказане клопотання було залишено без задоволення. Апеляційний суд звертає увагу на те, що саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, а учасники провадження не позбавлені можливості взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду відповідно до частини 4 статті 212 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи представник подав за день до судового засідання, при цьому причини, які унеможливили подання клопотання про проведення судового засідання 05.11.2020 року в режимі відеоконференції (без необхідності відкладення розгляду справи) завчасно в строки, передбачені ст. 212 ЦПК України представник апелянта не зазначив. Інших причин відкладення розгляду справи представник апелянта не зазначив.
Інші сторони провадження про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Клопотання про проведення судового засідання за допомогою відеоконференцзв`язку або про розгляд справи за їх відсутністю не подавали. Явка до апеляційного суду не обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи відсутні (ст. 8, ч.2 ст. 372 ЦПК України). 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного
З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (головуючий - суддя Мирончук Н.В.) від 30 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Суд вирішив вселити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартиру АДРЕСА_1 . Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : виділити в користування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, житлову кімнату площею 12 кв.м., залишити в користуванні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 житлову кімнату площею 20 кв.м. з лоджією, кімнату площею 18,6 кв.м. з лоджією, та кімнату площею 8,5 кв.м. Підсобні приміщення залишити у спільному користуванні сторін Змінити умови договору найму квартири АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання будинкоуправління № 2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району укласти з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , окремий договір найму на жилу кімнату площею 12 кв.м. та частину підсобних приміщень пропорційно займаної жилої площі квартири. Розділити особовий рахунок по квартирі між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідачами, згідно визначеного порядку користування квартирою і окремого договору найму. Зобов`язати відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 115-116). 
20 вересня 2016 року рішенням Апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ОСОБА_7 задоволено частково. Заочне рішення суду першої інстанції змінено. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 та виділено у користування: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житлові кімнати площею – 8,7 кв.м., 19,00 кв.м. з лоджією 2,3 кв.м., 18,7 кв.м. з лоджією 2,5 кв.м., ОСОБА_3 – жилу кімнату площею 12,3 кв.м., а інші приміщення залишено у спільне користування. Змінено договір найму. Зобов`язано будинком управління № 2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району укласти з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 окремі договори найму жилого приміщення та оформити особисті рахунки на вказані приміщення відповідно. В решті залишено без змін (т. 2, а.с. 10).
13 червня 2018 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової плати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2015 року у незміненій частині рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2016 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2016 року вирішено залишити без змін (т. 2, а.с. 77-80).
23 травня 2019 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу залишено без задоволення. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2015 року залишено без змін (т. 2, а.с. 143).
27 листопада 2019 року Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 23 травня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Своє рішення суд касаційної інстанції мотивував тим, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що є чинним рішення Апеляційного суду Одеської області від 29.09.2016 року, яким змінено заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2015 року. Тобто існує два рішення апеляційного суду, одним з яких рішення суду першої інстанції змінено, а іншим це ж саме рішення суду першої інстанції залишено без змін (т. 3, а.с. 32-36).
За ч. 5 ст. 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Відповідно до ч. 6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права
Відповідно до листа квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси від 09.07.2015 року № 2219 будинок за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, 127, корпус 1 знаходиться на балансі та в експлуатації Будинкоуправління № 2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини району, яка є окремою юридичною особою (т.1, а. с. 85)
Відповідно до ордеру КЕЧ Одеського району ОдВО № 352 від 08 червня 1994 року, батько позивача ОСОБА_6 отримав чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 на склад сім`ї з шістьох осіб, у тому числі сина - ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 4)
Згідно з розпорядженням № 18/ЖГ від 13 жовтня 2010 року начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, яке було видано на підставі рішення начальника КЕВ м. Одеси від 23 вересня 2010 року, на ОСОБА_4 , у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 , переоформлений особистий рахунок на займану житлову площу квартири АДРЕСА_2 , з правом складання договору найму. Склад сім`ї чотири особи, у тому числі: ОСОБА_4 , ОСОБА_9 – донька, ОСОБА_3 – син, ОСОБА_5 – мати (т. 1, а. с. 6).
Відповідно до довідки про склад сім`ї та реєстрацію № 1836 від 10.09.2014 року, за спірною адресою проживають та зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Квартира розташована на першому поверсі десятиповерхового будинку, належного КЕВ м. Одеси, має жилу площу 59,13 кв.м. Особистий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 5).
В матеріалах справи містяться квитанції, видані будинкоуправлінням № 2, відповідно до яких позивач періодично здійснює оплату комунальних послуг на особистий рахунок № 4127077 за квартиру АДРЕСА_3 . За 2011-2015 роки ним особисто сплачено – 5 535,52 грн. (т. 1, а. с. 53-57). 
Як вбачається з наданого позивачем талону-повідомлення, копії заяви позивача до органу міліції, а також матеріалів, витребуваних судом з Малиновського РО ОГУ ГУМВС України в Одеській області – ЖЕУ №10007 від 11.04.2007 року - вже після звернення ОСОБА_9  до суду з позовом, відповідачки ОСОБА_4  та ОСОБА_2  змінили замок і не пустили позивача в квартиру, у зв`язку з чим він звертався до органів міліції (т. 1, а.с.58, 61-62, 75-80).
Відповідно до статті 104 ЖК Української РСР член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмови членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.
Отже, законодавством визначено рівність прав і обов`язків усіх членів сім`ї наймача та передбачено можливість встановлення судом порядку користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду лише при одночасному вирішенні питання про зміну договору найму жилого приміщення.
Відповідно до роз`яснення, викладеного в абзаці 2 пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік як такого, що потребує поліпшення житлових умов.
Враховуючи вище наведене в сукупності апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджений та апелянтами не спростований факт зацікавленості ОСОБА_9 у спірному жилому приміщенні, оскільки він зареєстрований в спірному приміщенні, ним проводились оплата комунальних послуг та періодичні ремонтні роботи, а матеріали справи не містять даних про вибуття ОСОБА_9 зі спірного жилого приміщення в інше постійне місце проживання. З огляду на вказане, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_9 . 
Посилання апелянта на передчасність висновків суду першої інстанції в частині наявності квитанцій про сплату позивачем комунальних послуг відхиляються апеляційним судом, оскільки доводи носять характер формальної критики здійснення касових операцій, що не впливає на вирішення спору по суті та, власне, не спростовує факт здійснення позивачем оплати послуг. 
Крім того, матеріалами ОСОБА_10 ГУМВС України в Одеській області (ЖЕУ №10007 від 11.04.2007 року) підтверджуються обставини того, що відповідачі змінили замок і не пустили позивача у спірну квартиру, в зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги відхиляються апеляційним судом. 
Щодо доводів апелянта стосовно втрати ОСОБА_9 права користування спірною квартирою на підставі ст. 107 ЖК УРСР
Відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням із дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.
Разом з тим за обставинами даної справи належні, допустимі та достатні докази вибуття ОСОБА_9 зі спірного житлового приміщення матеріали справи не містять. Крім того, як було вище зазначено, ОСОБА_9 зареєстрований в спірному жилому приміщенні, факт його зацікавленості у цьому приміщенні не спростований, а позивачем проводились оплата комунальних послуг та періодичні ремонтні роботи спірної нерухомості. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що звернення позивача до правоохоронних органів з заявою щодо вчинення перешкод у користуванні нерухомим майном, само по собі підтверджує факт користування позивачем спірним майно.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у спірній квартирі чотири жилі кімнати є ізольованими, мають розміри: 1-а кімната площею 18, 7 м. кв. з лоджією 2,5 кв.м.; 2-а кімната площею 12,3 кв.м.; 3-а кімната площею 8,7 кв.м.; 4-а кімната площею 19.0 кв.м. з лоджією 2,3 кв.м., тобто три кімнати більше ніж 8,8 кв.м. В звязку з наведеним апеляційний суд погоджується з висновком Апеляційного суду Одеської області в рішенні від 29.09.2016 року про задоволення позову та виділення у користування: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житлових кімнат площею - 8,7 кв.м, 19,00 кв.м. з лоджією 2,3 кв.м., 18,7 кв.м. з лоджією 2,5 кв.м., ОСОБА_9 - жилу кімнату площею 12, 3 кв.м., а інші приміщення: кухня, коридор, ванну, туалет, вбиральню - шафе, - залишити у загальному користуванні. Зміна договору житлового найму за вказаним варіантом можлива із урахування санітарних і технічних умов квартири, у якій туалет та ванна розташовані в окремих приміщеннях, квартира має велику кухню площею 140,3 кв.м., коридор - площею 14,0 кв.м., вбудовану шафу, що дозволяє укласти два договори найму.
Разом з тим, суд першої інстанції не з`ясував дійсні розміри приміщень квартири та безпідставно дійшов висновку про поділ частини підсобних приміщень пропорційно займаної жилої площі квартири. 
Таким чином, враховуючи вище наведене в сукупності, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги. При цьому, зважаючи на те, що заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2015 року вже переглядалось судом апеляційної інстанції, за результатами чого рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29.09.2016 року було змінено заочне рішення, апеляційний суд залишає без змін заочне рішення суду першої в частині, незміненій апеляційним судом. Підстави для скасування рішення Апеляційного суду Одеської області від 29.09.2016 року в порядку ст. 370 ЦПК України не встановлені. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі її законного представника – ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2015 рокув частині незміненій рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29.09.2016 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 29.09.2016 р. - залишити без змін. 

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду                                  А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

16.11.2020 року                                                                 м. Одеса