ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/4371/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,     
за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2019 р. в адміністративній справі №280/4371/19 за позовом  Фермерського господарства виробничого комплексу "Агроленд" до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 
ВСТАНОВИВ:

           Фермерське господарство виробничого комплекса “Агроленд” звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем, від 12.06.2019 №0008421402 та №0008411402.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 12.06.2019 №0008411402 та від 12.06.2019 №0008421402.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.
В судовому засіданні  представники сторін підтримали доводи апеляційної скарги та заперечення на них, відповідно. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також підстав позову, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ФГ ВК “АГРОЛЕНД” зареєстрований як суб`єкт господарювання 10.06.2016. Видами діяльності позивача є, зокрема: Код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); Код КВЕД 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами.
Також позивач зареєстрований платником податку на додану вартість 01 липня 2016 року, індивідуальний податковий номер 405590808286, про що свідчить витяг з Реєстру №1608284500418 від 22.06.2016.
Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 ПК України посадовими особами ГУ ДФС у Запорізькій області була проведена документальна планова виїзна перевірка ФГ ВК “АГРОЛЕНД” з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. За результатами перевірки контролюючим органом складено акт від 23.05.2019 №303/08-01-14-02/40559085, відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення ФГ      ВК “АГРОЛЕНД”:
-          пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134, з врахуванням вимог п. 44.1, п. 44.2, п. 140.4.2 п.      140.4 ст. 140 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1      998      942,00 грн., в т.ч.: 2017      рік – 3      074,00 грн., півріччя 2018 року – 978      624,00 грн., 3 квартали 2018 року – 1      995      868,00 грн., 2018 рік 1      995      868,00 грн.;
- п.198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.4 ст.200, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 2      221      046,00      грн., в т.ч.: червень 2018 року – 787      211,00 грн., липень 2018 року – 306      809,00      грн., серпень 2018 року – 716      461,00 грн., вересень 2018 року – 105      536,00 грн., жовтень 2018 року – 126      117,00 грн., листопад 2018 року – 178      912,00 грн.
На підставі Акту перевірки податковим органом 12.06.2019 були прийняті податкові повідомлення-рішення:
- форми “Р” №0008411402, за яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 2      776      307,50 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням 2      221      046,00 грн. та за штрафними санкціями 555      261,50 грн.;
- форми “Р” №0008421402, за яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 2      498      677,50 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням 1      998      942,00 грн. та за штрафними санкціями 499      735,50 грн.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами у перевіряємому періоді, є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем на підставі встановлених актом перевірки порушень, є протиправними та підлягають скасуванню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до п. 44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування..
Згідно з пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, у відповідності до пункту 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
За приписами пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.
Згідно пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.2 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Відповідно до підпункту «в» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з п. 44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.
З аналізу приведених норм законодавства вбачається, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, що складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, що кореспондується з нормами Податкового кодексу України.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судова практика вирішення податкових спорів виходить із презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість його дій, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, і достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.
Як вбачається з матеріалів справи в перевіряємому періоді позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ “БРІКМАП”, оформлені договором поставки товару від 04.06.2018 року №0406-18. Так, відповідно до умов Договору Постачальник (ТОВ “БРІКМАП”) зобов`язаний поставити, а Покупець (ФГ ВК “АГРОЛЕНД”)  прийняти та оплатити товару. Найменування, кількість, асортимент продукції, що поставляється за цим договором, визначається в накладній, складеної на підставі заявки покупця (в письмовому або усному вигляді) на кожну окрему партію продукції. Накладні є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1 Договору). У відповідності до п.3.1, 3.2 Договору продукція, яка постачається за цим договором, оплачується за цінами згідно товарних накладних. Форма оплати: шляхом перерахування покупцем коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 10 календарних днів після фактичного отримання покупцем продукції від постачальника або передплата за згодою сторін. Доставка товару здійснюється транспортом постачальника (п.4.1 Договору). Право власності на продукцію переходить від постачальника до покупця в момент передачі продукції, що посвідчується накладною, підписаною належними представниками сторін (п.4.3 Договору).
На підставі вказаного договору ФГ ВК “АГРОЛЕНД” протягом червня-вересня 2018      року придбало у ТОВ “БРІКМАП” товар (овочі та фрукти в асортименті (баклажан, буряк, груша, диня, кабачок, кавун, капуста, картопля, кріп, морква, огірок, перець, петрушка, помідор, редис, цибуля, часник, щавель, яблука), що підтверджується копіями видаткових накладних від постачальника на загальну суму 13 305 783,82 грн. (у т.ч. ПДВ 2   217 630,64 грн.)  (а.с. 162-238, т.1).
Також, постачальником позивача було виписано податкові накладні на загальну суму 13 305   783,82 грн. (у ПДВ 2 217   630,64 грн.) (а.с. 1-76, т.2). 
Розрахунки між сторонами проводились у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківські рахунки, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 128-158, т.2).
Крім того, на підставі повідомлень постачальника ТОВ “БРІКМАП” №06/07/2018 від 06.07.2018 та №10/09/2018 від 10.09.2018 про уступку права вимоги оплати за поставлений товар, ФГ ВК “АГРОЛЕНД” перерахувало грошові кошти за отриманий товар на користь ТОВ “АСКОЛЬТ ГРУПП” на загальну суму 3   211 875,20 грн. згідно з платіжними дорученнями (а.с. 159-173, т.2).
Також, на підставі повідомлень постачальника ТОВ “БРІКМАП” №б/н від 24.12.2018 та №б/н від 01.02.2019 про уступку права вимоги оплати за поставлений товар, ФГ ВК “АГРОЛЕНД” перерахувало грошові кошти за отриманий товар на користь ТОВ “АГРО ПОЛЕ 2017” на загальну суму 1   941 616,05 грн. згідно з платіжними дорученнями (а.с. 174-183, т.2).
Перевезення товару здійснювалось транспортом постачальника, що підтверджено товарно-транспортними накладними (а.с 77-127, т.2).
Також у перевіряємому періоді позивач мав господарські відносини з ТОВ “БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ”, відповідно до Договір на поставку товару від 04.12.2017.
Так, відповідно до умов Договору ТОВ “БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ” (постачальник) зобов`язаний поставити, а покупець прийняти та оплатити товару. Найменування, кількість, асортимент продукції, що поставляється за цим договором, визначається в накладній, складеної на підставі заявки покупця (в письмовому або усному вигляді) на кожну окрему партію продукції. Накладні є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1 Договору). У відповідності до п.3.1, 3.2 Договору продукція, яка постачається за цим договором, оплачується за цінами згідно товарних накладних. Форма оплати: шляхом перерахування покупцем коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 10 календарних днів після фактичного отримання покупцем продукції від постачальника або передплата за згодою сторін. Доставка товару здійснюється транспортом покупця (п.4.1 Договору). Право власності на продукцію переходить від постачальника до покупця в момент передачі продукції, що посвідчується накладною, підписаною належними представниками сторін (п.4.3 Договору) (а.с.185-186, т.2).
Згідно до умов договору ФГ ВК “АГРОЛЕНД” у грудні 2017 році придбало у ТОВ “БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ” товар: овочі та фрукти в асортименті (буряк, капуста, картопля, селера, морква, цибуля, часник, яблука), що підтверджується наступними первинними документами на загальну суму 20   492,03 грн. (у т.ч. ПДВ 3 415,34грн.): видаткових накладних від 08.12.2017 №БТ-0000124, від 14.12.2017 БТ-0000132; податковими накладними №114 від 08.12.2017, №115 від 14.12.2017.
Перевезення товару здійснювалось транспортом постачальника, на підтвердження чого позивачем надано контролюючому органу та суду товарно-транспортні накладні від 08.12.2017 № БТ-0000124, від 14.12.2017 №БТ-0000132.
Розрахунки між сторонами за договором не здійснювались, кредиторська заборгованість ФГ ВК “АГРОЛЕНД” перед ТОВ “БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ” становить 20      492,03 грн.
При цьому судом враховується, що вищевказані первинні документи, які в тому числі було до перевірки та відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” стосовно їх змісту, підписані та мають всі необхідні реквізити.
          Доводи контролюючого органу стосовно того, що позивачем при проведені перевірки надано ТТН, які складено з порушенням «Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.110.1997 року № 363, зокрема, відсутня інформація про субєкт господарювання який надавав послуги перевезення, не повністю зазначено адресу пункту розвантаження, що унеможливлює встановлення та підтвердження реальності проведення операцій
При цьому колегія суддів   зазначає, що «Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені     Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року     не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу матеріальних цінностей.
Також, недоліки оформлення товарно-транспортних накладних, за якими до позивача надходили товари є безпідставним, оскільки, податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від наявності чи відсутності товарно-транспортної накладної, а Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, на які посилається податковий орган, не є законодавчим документом з питань оподаткування і не можуть регламентувати виключний порядок документування в податковому обліку валових витрат та податкового кредиту.
В даному випадку належними доказами, а саме видатковими, податковими, прибутковими накладними, платіжними документами, довіреностями, підтверджено оприбуткування товару позивачем. Отже, висновок щодо безтоварності операцій позивача є безпідставними.
Також позивачем до перевірки були надані документи, які підтверджують не тільки придбання продукції, але і її подальше використання у власній господарській діяльності, зокрема документи з продажу продукції на адресу ТОВ “ВІЙСБКТОРГ”.
Суд не приймає посилання контролюючого органу на відсутність сертифікатів, як підставу підтвердження відсутності здійснення господарської діяльності, оскільки сертифікат якості не є первинним бухгалтерським документом, що підтверджує реальність здійснення господарської операції, а лише свідчать про якість товару та не є обов`язковими при формуванні платником податку витрат та податкових зобов`язань, податкового кредиту з податку на додану вартість. Відсутність таких документів не позбавляє позивача права на формування витрат та податкового кредиту за наявності належно оформленої податкової накладної, виданої покупцю продавцем товару та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому податковим законодавством порядку.
Також колегія вважає неспроможними доводи апелянта стосовно нереальності господарських операцій позивача у зв`язку з наявністю протоколу допиту свідка директора ТОВ “БРІКМАП” ОСОБА_1 та письмові пояснення ОСОБА_2 , яка займала посаду директора ТОВ “БУД ГРУП ТЕХНОЛОДЖИ”, надані в межах розслідування кримінальних справ, з огляду наведеного зазначає на наступне
Сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків усіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентами. Також у зв`язку з відсутністю вироку суду або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, в силу приписів частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для визнання спірних господарських операцій такими, що фактично не відбулись.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі №806/1013/17, від 11 вересня 2018 року у справі №820/903/18, від 02 жовтня 2018 року у справі №826/6146/16.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.
Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області -  залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2019 р. в адміністративній справі №280/4371/19– залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 – 329 КАС України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко