П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

1 грудня 2020 року                                                                         місто Київ
 
справа № 760/20281/17                                    
апеляційне провадження № 22-ц/824/10737/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого Головачова Я.В.,
суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,
за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", подану представником Даниловою Тетяною Анатоліївною, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва у складі судді Коробенка С.В. від 12 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,  
 
в с т а н о в и в :
 
            У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, посилаючись на те, що 29 квітня 2016 року між сторонами укладено договір страхування подорожуючих за кордон № 100958.
25 грудня 2016 року під час перебування на острові Балі Республіки Індонезії позивача збила машина, внаслідок чого він був госпіталізований до лікарні "Сенглах Денпасар".
Лікарями загального лікарського центру "Сенглах Денпасар", зважаючи на стан пацієнта (відкрита черепно-мозкова травма), було проведено хірургічне втручання та встановлено позивачу імпланти лицевої частини черепу.
За лікування позивачем було сплачено на адресу клініки згідно виставленого рахунку суму у розмірі 348 475 грн., проте страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що подія, яка сталася з позивачем, є виключенням із страхових випадків, а оперативне втручання, яке було йому проведене, є різновидом пластичної операції і страховкою не покривається.
 ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" дійшло таких висновків згідно медичного сертифікату лікарні "Сенглах Денпасар" від 28 грудня 2016 року у якому було вказано, що пацієнт (позивач) їхав на мотоциклі, зіткнувся з собакою та впав на землю.
Проте 30 грудня 2016 року поліцейським органом Індонезії складено Акт № 426/ ХІІ/-
2016 в якому вказано, що пішохода ( ОСОБА_1 ) ззаду збив автомобіль з невідомими номерами.
          Посилаючись на те, що відповідач відмовляється виплатити страхове відшкодування, позивач просив суд стягнути з нього суму страхового відшкодування в розмірі 348 475 грн., моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., а також витрати на переклад офіційних документів.   
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 290 309 грн. 55 коп. В іншій частині позову відмовлено. 
У поданій апеляційній скарзі представник ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" - Данилова Т.А., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаржник зазначає, що оплата за лікування здійснювалась батьками позивача, а тому він не поніс жодних майнових збитків; суд необґрунтовано взяв до уваги лише Акт поліції Індонезії від 30 грудня 2016 року № 426/ ХІІ/2016 та на його підставі встановив обставини отримання позивачем тілесних ушкоджень, при цьому не надав оцінки медичним документам лікарні "Сенглах Денпасар" у яких вказувались інші обставини (пацієнт їхав на мотоциклі, зіткнувся з собакою та впав на землю, внаслідок чого отримав відкриту черепно-мозкову травму); суд також не врахував, що на місце події ані швидка, ані поліція не викликались, і Акт від 30 грудня 2016 року № 426/ ХІІ/2016 складений зі слів позивача і вже після відмови страховика у виплаті страхового відшкодування; договором страхування передбачено, що вартість проведення пластичних операцій страховиком не відшкодовується, проте суд безпідставно дійшов висновку про те, що встановлення титанових пластин позивачу не є пластичною операцією; суд порушив норми процесуального права, які полягали у приєднанні доказів представника позивача на стадії судового розгляду.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому в силу статті 367 ЦПК України колегією суддів не перевіряється.
Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.
Представник ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" - Вакула Г.М. в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З урахуванням положень частини 2 статі 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом установлено, що 29 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" укладено договір страхування подорожуючих за кордон № 100958 (далі - договір, договір страхування). Програма страхування визначена за типом "S" (Стандарт).
За умовами вказаного договору страхування, період страхування становив з 1 травня 2016 року по 30 квітня 2017 року; страховий ліміт на медичні та інші витрати -                30 000 доларів США, франшиза - 0 доларів США, нещасний випадок -  0 грн.
25 грудня 2016 року, перебуваючи на острові Балі (Республіка Індонезія),       ОСОБА_1 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого отримав відкриту черепно-мозкову травму та потрапив до лікарні.
27 грудня 2016 року ОСОБА_1 проведено хірургічну операцію та в подальшому встановлено імпланти лицевої частини черепу.
Згідно Акту № 426/XII/2016 від 30 грудня 2016 року, складеного державною поліцейською службою Індонезії, 25 грудня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої ОСОБА_1 збила машина з невідомими номерами.
Згідно копії рахунку № 012865544/2016 від 11 січня 2017 року від лікарні "Сенглах Денпасар" загальна вартість лікування склала 156 767 300, 00 рупій, що в гривневому еквіваленті становить 317 329 грн. 93  коп.
26 січня 2017 року до ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" була подана заява ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування.
Згідно відповіді ПрАТ "СК "Арсенал Страхування", у зв`язку з проведенням страхового розслідування, страховик зупинив страхову виплату до закінчення страхового розслідування (том 1 а.с. 68).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що 25 грудня 2016 року позивача збив автомобіль, внаслідок чого він отримав  відкриту черепно-мозкову травму і ця подія є страховим випадком, а тому з відповідача підлягає стягнення страхове відшкодування в розмірі 290 309 грн. 55 коп. При цьому суд вважав, що проведення хірургічної операції зі встановленням титанових пластин не вважається у даному випадку пластичною операцію і її вартість має бути компенсована страховиком.
Такий висновок суду є правильним.
Згідно з частиною 1 статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до частини 1 статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до частин 1,2 статті 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.
Підпунктами j, u пункту 10.2 частини В договору страхування встановлено, що  не надаються послуги і/або не відшкодовуються витрати, пов`язані з наданням допомоги у випадках косметичної або пластичної хірургії, лікування ожиріння або інше порушення обміну речовин та хірургічних втручань пов`язаних з трансплантацією органів та тканин; якщо страховий випадок відбувся при участі застрахованого в деяких випадках активного відпочинку (горні лижи, рафтінг, авто-, мотоспорт, дайвінг, стрибки з парашута, дельтапланеризм, альпінізм, скелелазіння, сафарі, серфінг, сноуборд, футбол, волейбол та ін.) або під час пересування застрахованого на мото-, вело транспорті, або при заняттях
професійним чи аматорським спортом, за винятком випадків, коли в договорі страхування застосовується спеціальне застереження "Активний відпочинок" або "Спорт" (код мети AR або PS) із зазначенням видів спорту або занять.
Аналізуючи спірні правовідносини можна зробити висновок, що між сторонами виник спір щодо невиконання страховиком зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування страхувальнику. Підставою цього стало невизнання відповідачем факту страхового випадку в цілому.
Як убачається з матеріалів справи та було встановлено судом, ОСОБА_1 отримав відкриту черепно-мозкову травму внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 25 грудня 2016 року на острові Балі (Республіка Індонезія).
В матеріалах справи наявні документи, що підтверджують різні обставини вказаної події. 
Так, з рекомендації щодо перевезення від 25 грудня 2016 року лікарні "Балімед", яка підписана лікарем ОСОБА_7 , убачається, що позивача збила машина, його не рекомендовано перевозити в Україну (том 1 а.с. 198). Аналогічні обставини за яких ОСОБА_1 отримав травми зазначені у медичних сертифікатах від 7 січня 2017 року, 11 січня 2017 року (том 1 а.с. 124, 123, 199).
Також в Акті № 426/XII/2016 від 30 грудня 2016 року, складеного державною поліцейською службою Індонезії, вказано, що 25 грудня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої ОСОБА_1 збила машина з невідомими номерами. Зазначено, що цей акт складений на основі реальних подій (том 1 а.с.98).
Натомість в рекомендації щодо перевезення від 28 грудня 2016 року, складеного сервісним бюро Балт Есістенс Лтд., вказано, що пацієнт їхав на мотоциклі, потім зіткнувся з собакою і впав на землю. В рядку "Діагноз" зазначено - травма голови середньої тяжкості (том 1 а.с.109).
Оцінивши наведені докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач отримав травми голови внаслідок того, що його збив автомобіль, згідно договору страхування це є страховим випадком, а тому відповідач повинен відшкодувати страхове відшкодування у визначеному судом розмірі.
При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що належним доказом, який підтверджує обставини вказаних подій є саме сертифікат рекомендації щодо перевезення від 28 грудня 2016 року, оскільки офіційним підтвердженням дорожньо-транспортної пригоди є висновок державної поліцейської службою Індонезії, який у даному випадку оформлений в Акті № 426/XII/2016 від 30 грудня 2016 року.
Та обставина, що на місце події не викликались ані швидка, ані поліція не може свідчити про неспроможність висновку поліції.
Посилання у апеляційній скарзі на те, що проведена позивачу операція є пластичною і відповідно до підпункту u пункту 10.2 частини В договору страхування страховик не відшкодовує її вартість відхиляється колегією суддів.
Наявні в матеріалах справи докази, дають підстави для висновку, що позивач отримав травми голови середньої тяжкості та з урахуванням його загального стану, операція щодо встановлення пластин була необхідною. При цьому скаржником не доведено, що проведене позивачу оперативне втручання є саме тим видом пластичної хірургії, яке не відшкодовується страховиком на підставі договору страхування.
Посилання у апеляційній скарзі на те, що позивач не поніс жодних майнових збитків, оскільки оплата за його лікування здійснювалась батьками є необґрунтованими та не впливають на суть спірних правовідносин. ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" не виконало свій обов`язок щодо виплати страхового відшкодування, внаслідок чого страхувальник самостійно оплачував вартість лікування, при цьому джерело походження грошових коштів правового значення, за даних обставин, не мають.   
Доводи апеляційної скарги про те, що суд порушив норми процесуального права, приєднуючи нові докази на стадії судового розгляду, не єтією підставою з якою процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування правильного по своїй суті судового рішення.
У відповідності до частин 2, 4 статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", подану представником Даниловою Тетяною Анатоліївною, залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 11 грудня 2020 року.

Головуючий                                                       Судді: