ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 594/24/20	Головуючий у 1-й інстанції Коломієць Н.З. 	
Провадження № 22-ц/817/781/20 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 311010000   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Бершадська Г.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Ходоровський М. В., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. 
представників сторін 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 червня 2020 року (ухвалене суддею Коломієць Н.З., повний текст якого складено 02 липня 2020 року) у цивільній справі № 594/24/20 за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства "Борщівська районна лікарня" Борщівської районної ради Тернопільської області про поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:
       У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до комунального некомерційного підприємства "Борщівська районна лікарня" Борщівської районної ради Тернопільської області (далі КНП "Борщівська районна лікарня") про поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати. 
       Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 1990 року вона працювала в Борщівській центральній районній комунальній лікарні. В 2012 році її було призначено на посаду заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності. Крім цього, вона за сумісництвом працювала лікарем отоларингологом на 0,25 % посадового окладу. 05 серпня 2019 року в лікарні відбулася реорганізація, а саме: Борщівська центральна районна комунальна лікарня перетворилась на КНП "Борщівська районна лікарня" Борщівської РДА Тернопільської області. 09 грудня 2019 року наказом №47-к "Про кадрові питання" її звільнено з посади заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності в зв`язку із скороченням штату. Вважає її звільнення незаконним, проведеним з порушенням процедури звільнення працівника. На її думку, скорочення чисельності штату в лікарні не відбулося, відповідач не повідомляв її про звільнення, не запросив на засідання профспілкового комітету, не запропонував вакантної посади, не виплатив належні при звільненні працівника виплати. 
       Враховуючи наведене позивач просила визнати незаконним та скасувати наказ КНП "Борщівська районна лікарня" Борщівської РДА Тернопільської області від 09 грудня 2019 року №47-к "Про кадрові питання"; поновити її на посаді заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності, стягнувши з відповідача в її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача невиплачену заробітну
плату за листопад 2019 року в сумі 14006,52 гривень; індексацію невчасно виплаченої заробітної плати; та виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення її на посаді заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності та виплати середню заробітну плату за один місяць.
       Рішенням Чортківського районного суду від 25.06.2020 року в задоволенні позову відмовлено.
       Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.
       Апелянт зазначила, що за своєю посадою вона виконувала обов`язки щодо експертизи тимчасової непрацездатності, була головою ЛКК в лікарні. Вважає, що у відповідача не відбулося скорочення чисельності штату працівників, в тому числі і обов`язків щодо медичної експертизи з тимчасової втрати працездатності. Зазначила, що відповідно до пункту 3.2 Статуту КНП “Борщівська районна лікарня” предметом його діяльності є проведення експертизи тимчасової непрацездатності та проведення контролю за видачею листків непрацездатності, а також направлення на медико-соціальну експертизу осіб з стійкою втратою працездатності, тому її обов`язки не скоротилися і суть її роботи збереглася.
       В порушення вимог статті 49-2 КЗпП України відповідач не запропонував їй посади заступника директора, яка наявна в штатному розписі лікарні у структурному розділі “Адміністрація”. Також відповідач не запропонував їй всіх інших посад та виконання обов`язків щодо медичної експертизи з тимчасової втрати працездатності громадян, які в нього збереглись після перетворення. У попередженні їй було запропоновано повну ставку лікаря-отоларинголога консультативно-поліклінічного відділення. Вона є особою з інвалідністю і їй протипоказана робота в несприятливих санітарно-гігієнічних умовах, тому вона виконувала роботу за суміщенням на 0,25 ставки лікаря-отоларинголога.
       Відповідно до п.5 ч.1 ст. 14 ЗУ “Про зайнятість населення” вона має додаткові гарантії у сприянні в працевлаштуванню, оскільки їй до виходу на пенсію залишилось менше семи років.
       Вважає, що згода профспілкового органу не має юридичного значення, оскільки її не запрошували на засідання профспілкового комітету. Відповідач на адвокатський запит надав протокол засідання профкому №36 КНП “Борщівська районна лікарня” від 9.12.2019 року, а суду копію протоколу №36 засідання профкому Борщівської ЦРКЛ від 9.12.2019 року. Подання про згоду на звільнення було оформлене на кількох осіб, а мало б оформлятися одне окремо на кожного працівника .
       В день звільнення з нею не було проведено повний розрахунок, не виплачено заборговану заробітну плату та вихідну допомогу про що свідчать виписки по її картковому рахунку, тому відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку.                                        
       У відзиві на апеляційну скаргу КНП “Борщівська районна лікарня” просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Чортківського районного суду без змін посилаючись на те, що воно є законним та справедливим і таким, що постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
       Вказало, що згідно рішення Борщівської РДА №545 від 05.02.2019 року відбулася реорганізація закладу шляхом перетворення комунального закладу охорони здоров`я “Борщівська центральна районна комунальна лікарня” у комунальне некомерційне підприємство “Борщівська районна лікарня”.         Відповідно до п. 8.3 Статуту КНП “Борщівська районна лікарня” підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність і затверджує штатний розпис в особі директора підприємства. На підставі вказаних положень Статуту був виданий наказ №13-к від 05.09.2019 року та наказ №14-к від 05.09.2019 року про створення нової структури та штатного розпису працівників лікарні і про скорочення чисельності працівників та зміни істотних умов праці працівників лікарні.
       За своїми функціональними обов`язками ОСОБА_1 була головою лікарської консультативної комісії щодо експертизи тимчасової непрацездатності. З 2002 року, після розмежування державної та комунальної власності лікарня втратила статус органу територіального управління, відповідно функціональне навантаження на заступника різко зменшилося, тому ОСОБА_1 займалась експертизою тимчасової непрацездатності лише хворих, які обслуговувались центральною районною лікарнею. Після введення в дію реформи охорони здоров`я України в 2016 році і виділення в окрему структуру Інституту сімейних лікарів - Центр первинної медико-санітарної допомоги, який самостійно займається експертизою тимчасової непрацездатності, функціональне навантаження на заступника директора різко зменшилися і потреба в посаді заступника директора КНП “Борщівська районна лікарня” з тимчасової непрацездатності відпала. В зв`язку з такими обставинами директором було визначено відповідального лікаря за проведення тимчасової експертизи непрацездатності. Станом на 01.01.2019 року штатна чисельність складала 452,75 ставки, а після реорганізації становить 390 ставки. Адміністрація підприємства належно виконала вимоги статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування ОСОБА_1 , так як запропонувала їй вакантну посаду за відповідною професією, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, тощо.
        ОСОБА_1 від запропонованого переведення відмовилась про що 09.12.2019 року було складено відповідний акт та профком лікарні надав згоду на її звільнення.
       Жодної заборгованості лікарня перед ОСОБА_1 не має. Заробітна плата позивачці була виплачена у грудні 2019 року з урахуванням відповідних податків, а вихідна допомога лише у січні 2020 року у зв`язку з відсутністю коштів, після надходження їх з державного резервного фонду
       В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримала та додатково пояснила, що позивач є особою з інвалідністю і їй важко працювати з хворими, а посаду заступника директора вона могла би обіймати тому, що у неї є свідоцтво про присвоєння вищої категорії з організації і управління охороною здоров`я. Вказана посада не була запропонована їй. Заробітна плата виплачена позивачці повністю однак не у день звільнення, а вихідна допомога ще значно пізніше, що покладає на роботодавця обов`язок виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку.
       Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної скарги не визнав та додатково пояснив, що внаслідок змін в організації виробництва і праці відбулось скорочення штату і чисельності працівників на 60 ставок. Посада заступника директора передбачала виконання обов`язків безпосередньо пов`язаних з адміністративно-господарською та фінансовою діяльністю і на посаду був переведений працівник, який з 2002 по 2011 роки займав посади голови районної ради та голови РДА, у якого був відповідний досвід роботи.         Свідоцтво про складання позивачкою іспиту з організації і управління охороною здоров`я свідчить про можливість виконання нею організаційних питань у лікувальній справі. Робота лікаря-отоларинголога не є роботою в несприятливих умовах, як зазначає позивач, і позивач виконувала цю роботу на повну ставку, а пізніше на неповну у зв`язку з призначенням її на посаду заступника директора з експертизи тимчасової непрацездатності. Інші посади були нижчими та не відповідали її освіті та кваліфікації, тому позивач про них не зазначає. Позивач відмовлялась від переведення її на запропоновану посаду, на засідання профкому не з`являлась, а тому 09.12.2019 року було складено відповідний акт та повідомлено про час проведення засідання профкому закладу, на яке вона не з`явилась. До реорганізації і після її проведення членами профкому залишились ті ж працівники, які вирішували питання надання згоди на звільнення позивачки. Позивач стверджувала, що посада лікаря- отоларинголога погано впливатиме на її стан здоров`я, в той час працевлаштувалась на посаду лікаря-епідеміолога відділення особливо небезпечних інфекцій відділу дослідження біологічних факторів “Тернопільського обласного лабораторного центру МОЗ України”.
        Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
       Судом встановлено, що ОСОБА_1 01 серпня 1990 року розпочала роботу в Борщівській районній лікарні на посаді лікаря терапевта, 12.10.1992 року була переведена на посаду лікаря-отоларинголога, 01.11.2012 року призначена на посаду заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності. Відповідно до наказу №1-К від 02.01.2019 року ОСОБА_1 , як заступнику головного лікаря по експертизі тимчасової непрацездатності, було дозволено суміщення професій у межах робочого часу за основною посадою з виплатою 25% посадового окладу лікаря-отоларинголога з 02.01.2019 року по 31.12.2019 року. 
       Згідно рішення Борщівської районної державної адміністрації Тернопільської області № 545 від 05.02.2019 року відбулася реорганізація закладу, шляхом перетворення комунального закладу охорони здоров`я "Борщівська центральна районна комунальна лікарня" у комунальне некомерційне підприємство "Борщівська районна лікарня" Борщівської районної ради Тернопільської області.
       Згідно п. 8.3 Статуту КНП "Борщівська районна лікарня" Борщівської РДА, затвердженого рішенням Борщівської районної ради № 601 від 01.08.2019 року, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність і затверджує штатний розпис в особі директора підприємства.
       На підставі вказаних положень Статуту, директором КНП "Борщівська районна лікарня" Борщівської РДА Тернопільської області були видані накази №13-К від 05.09.2019 року та № 14- К від 09.09.2019 року про створення нової структури та штатного розпису КНП "Борщівська районна лікарня" Борщівської РДА та про скорочення штатної чисельності працівників і зміну істотних умов праці працівників лікарні.
       11 вересня 2019 року позивачку було попереджено про скорочення посади заступника головного лікаря з тимчасової непрацездатності та запропоновано подальше переведення на посаду лікаря-отоларинголога. Від підпису позивач відмовилась про що було складено відповідний акт.
       09 грудня 2019 року позивачці було запропоновано переведення на вакантну посаду 1,0 ставки лікаря-отоларинголога у зв`язку із скороченням посади яку вона займала, однак вона від переведення відмовилась. 
       03.12.2019 року, 06.12.2019 року та 09.12.2019 року директор ОСОБА_2 вносив подання профспілковому комітету про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 у разі відмови її від запропонованої для працевлаштування посади. Згідно протоколу засідання профкому КНП “Борщівська районна лікарня” від 09.12.2019 року профком надав згоду на звільнення позивачки з посади заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності за скороченням штату відповідно до пункту 1 статті 40 КЗПП України.
       Наказом № 47-к від 09.12.2019 року ОСОБА_1 звільнена з займаної посади в КНП "Борщівська районна лікарня" Борщівської РДА Тернопільської області по скороченню штату на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КПпП України, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис.
       Згідно довідки КНП “Борщівська районна лікарня” № 01-22/117 від 07.02.2020 року в зв`язку із звільненням ОСОБА_1 11 грудня 2019 року нараховані та виплачені кошти в сумі 17 571,96 гривень, а саме: заробітна плата за грудень 2019 року -10 940,80 гривень (в тому числі матеріальна допомога на оздоровлення); компенсація за невикористані відпустки - 6612,32 гривень; індексація -18,84 гривень. 11.12.2019 року виплачено заборговану заробітну плату за листопад 2019 року в сумі -10 477,26 гривень. Вихідна допомога ОСОБА_1 на час її звільнення не була виплачена у зв`язку з дефіцитом коштів та відсутністю коштів на виплату заробітної плати у грудні 2019 року; додаткові кошти поступили напряму з державного резервного фонду у січні 2020 року, що унеможливлювало здійснити дані виплати працівнику в терміни, передбачені чинним законодавством. Вихідна допомога виплачена 28 січня 2020 року у сумі 13 550,59 гривень. Жодної заборгованості КНП “Борщівська районна лікарня” перед ОСОБА_1 не має.
       Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивачки з роботи відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства і з нею проведено повний розрахунок та виплачено вихідну допомогу при звільненні.
       Колегія погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.
       Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку , зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
       Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
       Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.
       При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
       Згідно вимог ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.
       Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.
       Згідно вимог ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівників перед виплатою зазначених сум.
       Колегія погоджується з висновком суду про те, що в КНП “Борщівська районна лікарня” відбулось скорочення штату та чисельності працівників. Вказане підтверджується наказами №13-К від 05.09.2019 року та № 14- К від 09.09.2019 року про створення нової структури та штатного розпису КНП “Борщівська районна лікарня” Борщівської РДА та про скорочення штатної чисельності працівників і зміну істотних умов праці працівників лікарні, зокрема у розділі “Адміністрація” штатного розпису, в якому відсутня посада заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності.         Позивач у встановлений законом термін (11.09.2019 року) була попереджена про скорочення посади заступника головного лікаря з тимчасової непрацездатності та їй запропоновано подальше переведення на посаду лікаря- отоларинголога, яка відповідає її спеціальності, кваліфікації та досвіду роботи (з 2.10.1992 року до переведення на займану посаду працювала на посаді лікаря- отоларинголога та з 2019 року за суміщенням). 
       Та обставина, що в Статуті КНП “Борщівська районна лікарня” одним з предметів діяльності зазначено проведення експертизи тимчасової непрацездатності та контролю за видачею листків непрацездатності, а також направлення на медико-соціальну експертизу осіб зі стійкою втратою працездатності не свідчить про те, що вказана посада незаконно скорочена, а ОСОБА_1 незаконно звільнена, оскільки згідно обґрунтованих доводів відповідача видно, що у зв`язку з реформою охорони здоров`я , введенням інституту сімейних лікарів - Центру первинної медико-санітарної допомоги відпала потреба у посаді заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності.
       Згідно п. 8.3 Статуту КНП “Борщівська районна лікарня” підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність і затверджує штатний розпис в особі директора підприємства.
       Встановивши, що ОСОБА_1 відмовилась від переведення на посаду лікаря-отоларинголога, яка відповідає її спеціальності, кваліфікації та досвіду роботи і профком лікарні надав згоду на її звільнення з посади заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що звільнення позивачки з роботи відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства.
       Доводи апелянта про те, що їй не була запропонована посада заступника директора не свідчать про порушення роботодавцем вимог статті 49-2 КЗПП України і ця посада відповідає спеціальності, кваліфікації і досвіду роботи позивачки, оскільки згідно довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників та посадових обов`язків заступника директора закладу охорони здоров`я заступник директора здійснює керівництво підприємством в межах делегованих йому керівником повноважень з питань, безпосередньо не пов`язаних з організацією лікувального процесу, зокрема організовує адміністративно-господарську та фінансову діяльність закладу, співпрацює з органами державної влади та місцевого самоврядування, закладами охорони здоров`я та інше.
       Посилання апелянта, що вона складала іспит і згідно свідоцтва їй присвоєно вищу кваліфікаційну категорію з організації і управління охороною здоров`я свідчить про її досвід і компетенцію у лікувальному процесі, а не в адміністративно-господарській та фінансовій діяльності. Представник позивача в судовому засіданні не заперечила, що на посаду заступника директора була призначена особа з відповідним досвідом в організаційних питаннях.
       Твердження апелянта про те, що вона є особою з інвалідністю і їй протипоказана робота в несприятливих санітарно-гігієнічних умовах не заслуговують уваги суду, оскільки виконання обов`язків лікаря-отоларинголога відбувається в несприятливих санітарно-гігієнічних умовах, позивач не довела, що виконання такої роботи є протипоказане її стану здоров`я.
       Посилання апелянта на положення ЗУ “Про зайнятість населення” щодо додаткових гарантій у сприянні в працевлаштуванні, як особи, якій залишилось менше десяти років до виходу на пенсію колегія не приймає до уваги, оскільки це не має правового значення при вирішенні вказаного спору.
       Доводи апелянта про те, що згода профспілкового органу на її звільнення не має правового значення, оскільки її не запрошували на засідання профспілкового комітету не заслуговують уваги суду, тому що профспілковий комітет розглядав відповідне подання директора і прийняв відповідне рішення. Крім цього, представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що коли позивач відмовилась від переведення на запропоновану посаду лікаря- отоларинголога їй зразу повідомили про засіданні профкому з приводу надання згоди на її звільнення, на яке вона не з`явилась. Подання директора до профспілкового органу від 09.12.2019 року стосується лише позивачки.
       Щодо невиплати заробітної плати і розрахункових суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно довідок виданих КНП «Борщівська районна лікарня» та пояснень представника апелянта в суді апеляційної інстанції встановлено, що позивачці були виплачені суми нарахованої заробітної плати, індексації, компенсація та вихідна допомога з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів, що свідчить про проведення повного розрахунку. Вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачкою не заявлялись, та відповідно не були предметом судового розгляду.
       Враховуючи все вищенаведене колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду з мотивів наведених в апеляційній скарзі.
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
       Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 червня 2020 року залишити без змін.
       Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
       Повний текст постанови складено 03 листопада 2020 року.

Головуючий                                                                Бершадська Г.В.

Судді:                                                                        Гірський Б.О.

                                                                               Ходоровський М.В.