П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
13 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/1096/19	
Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
         судді-доповідача –	Кравця О.О.	
судді –	        Домусчі С. Д.	
судді –  	Коваля М.П.	
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року по справі № 420/1096/19, прийнятої у складі судді Цховребової М.Г., за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
25 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України та просив:
визнати протиправними дії відповідача, що виразилися у пересиланні звернень позивача від 07.08.2018 року, 17.10.2018 року, 18.10.2018 року та 12.11.2018 року;
зобов`язати відповідача:
розглянути звернення позивача від 07.08.2018 року, 17.10.2018 року та 12.11.2018 року відповідно до ЗУ «Про звернення громадян»;
надати відповідь по суті звернення позивача від 18.10.2018 року;
визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виразилася у ненаданні відповіді на звернення позивача від 23.11.2018 року;
зобов`язати відповідача надати відповідь на звернення позивача від 23.11.2018 року;
стягнути з відповідача на користь позивача 250000,00 грн. у якості компенсації моральної шкоди.
Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 позовну заяву повернуто позивачеві без розгляду.
Постановою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року  позовну заяву повернуто позивачеві без розгляду.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2020 року  апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року скасовано та з направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху; встановлено позивачу 10-денний строк (з урахуванням строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)) для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду документу про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі 4036,80 грн., або зазначення інших правових підстав та надання доказів на їх підтвердження щодо звільнення від сплати судового збору.
Спірною ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та повернуто позовну заяву у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення без руху.
Не погоджуючись з ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року, відповідач подав апеляційну скаргу, та просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування своєї позиції апелянт посилається на пункт 13 ч.1 ст.5 Закону України про судовий збір, відповідно до якого, на думку апелянта, він звільнений від сплати судового збору у даній справі.
Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона   підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 10 ст. 169 КАС України, заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Згідно п. 1 ч. 4 вказаної статті, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Тобто, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року позовну заяву  повернуто позивачеві на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.
Однак апеляційний суд зазначає, що питання про повернення позовної заяви вже було розглянуто постановою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року , якою скасована ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2019 , справу  направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2020 року  ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року було скасовано та з направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч.7 ст.169 КАС України ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви за результатами її перегляду та направлення справи для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Європейська Конвенція про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року (надалі – Конвенція)  , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР  від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України  є частиною національного законодавства.
Згідно ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або – тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, – коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. 
Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суд  при вирішенні справи керується принципом верховенства права,  відповідно до якого зокрема людина,  її права  та  свободи визнаються    найвищими   цінностями   та   визначають   зміст   і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип  з  урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. 
Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення у справі Guйrin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 
Тобто, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить висновку що суд першої інстанції після скасування ухвали про повернення адміністративного позову повинен був розглянути питання щодо відкриття провадження у справі, а не надання строку для усунення недоліків. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року по справі №808/6650/14.
За таких обставин апеляційний суд доходить до  висновку, що суд першої інстанції, повертаючи  позивачеві позовну заяву, порушив норми процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд доходить до висновку , що наявні підстави для скасування ухвали суду 1-ої інстанції , апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
Керуючись ст.8,19, 55,125 Конституції України, ст. 6  Європейської Конвенції про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року, ст. 3,5,12,14,19,21, 292, 308, 311, 312, 315,320, 321, 322, 325,374 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року – скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання  та не може бути  оскаржена в касаційному порядку.
Повне судове рішення складене та підписане 13.11.2020 року.

Головуючий суддя 	 	Кравець О.О.	
Судді	    	Коваль М.П.    Домусчі С.Д.