ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2020 р. 	Справа № 520/5839/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Мельнікової Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 28.07.20 року по справі № 520/5839/2020
за позовом              ОСОБА_1  
до             Міністерства оборони України ,              ІНФОРМАЦІЯ_1                     
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 , якому встановлено II групу інвалідності, внаслідок контузія, поранення та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.02.2020 №31, п.20;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 , якому встановлено II групу інвалідності, внаслідок контузія, поранення та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії з урахуванням висновків суду по даній справі (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ №530) та належним чином оформлений пакет документів, наданий ним разом з раніше наданою заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю у відповідності до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, “Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530;
- зобов`язати Міністерство оборони України після отримання відповідного висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю позивачу (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МОУ №530) призначити, нарахувати та здійснити виплату через Харківський обласний військовий комісаріат одноразову грошову допомогу військовослужбовцю - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), якому встановлено II групу інвалідності, внаслідок поранення та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності у відповідності до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, “Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (в редакції на час первинного встановлення 2 групи інвалідності) та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваного по справі рішення Міністерства оборони України про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Відповідачі не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 30.10.1983 по 18.02.1986 позивач проходив строкову військову службу у військах СРСР у військовій частині 2066. 12.08.1985 під час проходження служби позивач отримав множинні поранення, контузію її наслідки, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, внаслідок чого він в подальшому отримав інвалідність, що підтверджується витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 3111 від 10.10.2014.
20.01.2015 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності до 01.02.2017, що підтверджується довідкою МСЕК    №631444 від 21.01.2015 (а.с.18).
наявною в матеріалах справи довідкою МСЕК    №459428 від 27.03.2017 підтверджено при обстеженні позивачу встановлена ІІ група інвалідності до 01.04.2019 (а.с.19).
Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби прийнято рішення, оформлене протоколом №111 від 09.11.2018 пункт 39, відповідно до якого вирішено відмовити позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги особам, які звільненні з військової служби.
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням звернувся до суду. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 у справі №520/11483/18 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмови, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. Постановою    Другого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2019 апеляційну скаргу позивача задоволено частково, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 змінено. Прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог з інших підстав та мотивів.
Відповідно довідки МСЕК від 24.04.2019 №989118, позивачу встановлена ІІ група інвалідності з 22.04.2019 безстроково. (а.с.20)
02.01.2020 позивач звернувся до Військового комісаріату з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності. (а.с.21)
28.02.2020 Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби було прийнято рішення, оформлене протоколом №31 пункт 20, відповідно до якого вирішено відмовити позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги особам, які звільненні з військової служби, з підстав:
- Міністерство оборони України в 1986 році не здійснювало розрахунок під час звільнення з Прикордонних військ КДБ СРСР. Витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах, мають здійснюватися Державною прикордонною службою України;
- заявнику групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності;
- заявник не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим зі строкової служби, якщо інвалідність настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Враховуючи викладені обставини справи суд зазначає наступне.
Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах визначені в    Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"    (надалі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до ч. 1    ст. 3 Закону № 2011-XII,   останній поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.
Згідно з ст. 12 Закону № 2011-XII,   військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в    Конституції України    та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені    законом    пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до ст. 41 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", який набрав чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Тобто, нормами п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.
Отже, на час первинного встановлення втрати працездатності позивачеві (20.01.2015 р.) правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла.
Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що оскільки з часу первинного встановлення позивачу ступеню втрати працездатності (20.01.2015) до дня встановлення II групи інвалідності (21.03.2017) минуло понад два роки, відтак останній не має права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
Відповідно до п. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. При цьому причина інвалідності (ступеня втрати працездатності) для обчислення строку самостійного правового значення не має.
Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"    був доповнений статтями 16-1, 16-2, 16-3 та 16-4 на підставі    Закону України від 04.07.2012 № 5040-VI "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців", який набрав чинності з 1 січня 2014 року.
Підпунктом "б" частини 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII (в редакції, чинній на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого    законом    для працездатних осіб у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
При цьому, пунктом 4    статті 16-3 Закону №2011-XII    (в редакції, чинній на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) передбачав, що у разі якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Наведені норми узгоджуються зі змістом пункту 8 Порядку №975 (в редакції, чинній на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності), відповідно до якого, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Тобто, обмеження дворічним строком, протягом якого зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності є підставою для виплати особі одноразової грошової допомоги, введені починаючи з 01.01.2014.
Положення пункту 4    статті 16-3 Закону № 2011-XII    застосовується до усіх правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2014 року.
Як свідчать матеріали справи, позивачу ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби так і ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, встановлено після 01 січня 2014 року, а тому положення пункту 4    статті 16-3 Закону №2011-XII   підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Законодавство, чинне на момент виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, обмежувало дворічним строком можливість отримання такої допомоги у більшому розмірі у разі подальшої зміни групи інвалідності.
Згодом    Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01 січня 2017 року, пункт 4    статті 16-3 Закону №2011-XII   доповнено абзацом другим такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".
Відтак, у разі якщо інвалідність особі була вперше встановлена до 01.01.2014, а зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності відбулись після січня 2014 року, то обмеження строком до таких правовідносин не застосовується.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 20.03.2018 у справі №295/3091/17, від 22.08.2019 у справі №806/2180/18, від 30.10.2019 у справі №806/815/16, від 24.12.2019 у справі №826/11299/18,    від 17.12.2019 у справі №641/5360/16-а.
В спірних правовідносинах, первинне встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності (20.01.2015) та встановлення йому під час повторного огляду інвалідності ІІ групи (21.03.2017) відбулись після 01.01.2014, коли законодавство обмежувало право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі дворічним строком.
Здійснивши системний аналіз норм    Закону №2011-XII    та Порядку №975 у редакції, чинній на час первинного встановлення позивачеві інвалідності так і на час встановлення йому вищої групи інвалідності, встановлено, що законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності, проте при зміні групи інвалідності протягом двох років з моменту її первинного встановлення.
З урахуванням вказаного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 по справі №520/5839/2020 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.С. Рєзнікова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    Л.В. Мельнікова