П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 р.	м. Одеса	Справа № 540/706/20	

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
м. Херсон;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
03.06.2020 року;
Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                              Головуючого судді – Єщенка О.В.
                                суддів                     – Димерлія О.О.
– Танасогло Т.М.
     За участю: секретаря - Іщенка В.О.
       позивача - ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу скаргою Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 3 червня 2020 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі; скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 07.02.2020 року №Ф-158843-50 на суму 29 193,74 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що з 30.08.2020 року позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем та перебуває на обліку в Головному управлінні Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. Разом з цим, позивач зазначає, що відповідно до приписів ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" він звільнений від сплати за себе єдиного соціального внеску, оскільки досяг віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону РФ "Про державні пенсії в РФ". З огляду на те, що правил з нарахування і сплати єдиного внеску ним порушено не було, позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом та ставити питання про скасування рішення суб`єкта владних повноважень.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 3 червня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Суд визнав протиправною та скасував вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020 року №Ф-158843-50. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено пільги для всіх суб`єктів, які досягли відповідного віку та отримують пенсію або соціальну виплату, незалежно від того, на підставі якого закону особа отримує такі виплати. Обмежень щодо виду пенсії, яку повинна отримувати особа, яка звільняється від сплати єдиного внеску, вказаними правилами Закону не застережено.
З огляду на те, що позивач перебуває на території України на законних підставах, користується тими самими правами та несе такі самі обов`язки як і громадяни України, досяг віку, визначеного ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та отримує пенсію від країни громадянської приналежності, суд першої інстанції дійшов висновку про поширення на позивача пільг, передбачених в частині справляння єдиного внеску, а відтак про необґрунтованість та невідповідність чинному законодавству рішення відповідача.
В апеляційній скарзі Головне управління Державної податкової служби в Херсонській області, АР Крим та місті Севастополі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем, а тому відповідно до приписів ст.ст. 8, 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зобов`язаний своєчасно нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Разом з цим, апелянт зазначає, що за правилами ст. 4 Закону особа звільняється від сплати єдиного внеску у разі, якщо є пенсіонером за віком чи особою, яка отримує відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. З огляду на те, що позивач не одержує пенсію, призначену відповідно до національного законодавства, і таких доказів не надано під час розгляду справи, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування рішення суб`єкта владних повноважень.
У відзиві на апеляційну скаргу Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено пенсію "по старости" відповідно до ст. 28.16 Закону РСФСР "О государственных пенсиях в РСФРСР", що підтверджується пенсійним посвідченням від 11.07.2003 року №018635.
З 30.08.2010 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі.
Згідно витягу з Інтегрованої картки платника податків за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 "Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну діяльність" станом на 31.01.2020 року за позивачем обліковується заборгованість в загальній сумі 29 193,74 грн., яка виникла за період з 2017 року.
07.02.2020 року Головним управлінням ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі сформовано та направлено позивачу вимогу №Ф-158843-50 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 31 січня 2020 року у розмірі 29 193,74 грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 29 134,05 грн., за штрафом - 58,52 грн. та пенею - у сумі 1,17 грн.
Позивач звертався до контролюючого органу з метою врегулювання спору стосовно нарахування єдиного внеску, проте його вимоги були залишені без задоволення, рішення із визначенням зобов`язань - без змін.
Не погоджуючись із нарахуванням єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування вказаної вимоги відповідача.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010  року №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці, у тому числі, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до ч. 4 ст. 4 вказаного Закону особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Аналогічні положення щодо пільгового справляння єдиного внеску вказана норма містила і на момент виникнення у позивача заборгованості.
Слід зазначити, що відповідно до п.п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
За правилами ч.ч. 4, 5 ст. 8 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Таким чином, Законом передбачений обов`язок фізичної особи-підприємця нараховувати, сплачувати у порядку та строки єдиний внесок незалежно від отримання доходу у розмірі не меншому мінімального страхового внеску.
Водночас, фізична особа-підприємець звільняється від обов`язку нараховувати та сплачувати за себе єдиний внесок за умови якщо особа: одержує пенсію за віком, або є особою з інвалідністю; або досягла віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримує відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
За наявності вищенаведених умов, фізична особа-підприємець може бути платником єдиного внеску виключно у разі її добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Під час вирішення спору по суті, судом першої інстанції вірно враховано, що у перевіряємому періоді позивач досяг віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", отримує відповідну пенсію, а тому в силу приписів ч. 4 ст. 4 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI звільнений від обов`язкового нарахування та сплати єдиного внеску.
З урахуванням приписів ч. 1 ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" інше правове регулювання щодо порядку справляння позивачем єдиного внеску ч. 4 ст. 4 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI не передбачає.
Крім того, як свідчать обставини справи, про досягнення позивачем пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", доведено органу податкової служби від органу пенсійного фонду ще у вересні 2018 року.
Враховуючи те, що позивач перебуває на території України на законних підставах, користується тими самими правами та несе такі самі обов`язки як і громадяни України, на момент нарахування єдиного внеску, штрафу та пені досяг віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримує пенсію від країни громадянської приналежності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про невідповідність рішення відповідача критерію обґрунтованості і правомірності, що є безумовною підставою для його скасування.
Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.
Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 3 червня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено та підписано 16.11.2020 року.

   Головуючий суддя:                                                            О.В. Єщенко
                             
                            судді:                                                            О.О. Димерлій
                                                                                                    
                                                                                                            Т.М. Танасогло