ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 грудня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 653/2599/18
 
провадження № 61-47932 св 18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
Головуючого - Крата В. І.
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., Русинчука М. М.
 
учасники справи:
 
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року в складі судді Кутурланова О. В.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
 
Короткий зміст заяви 
У серпні 2018 року до Генічеського районного суду Херсонської області надійшло клопотання ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 про визнання на території України ухвали Симоновського районного суду м. Москви Російської Федерації по справі № 2-2299/17 від 17 травня 2017 року, з урахуванням ухвали Симоновського районного суду м. Москви Російської Федерації від 14 травня 2018 року про виправлення описки. 
 
В обґрунтування мотивів клопотання ОСОБА_1 указувала, що ухвалою Симоновського районного суду м. Москви Російської Федерації по справі № 2-2299/17 від 17 травня 2017 року затверджено мирову угоду сторін щодо поділу майна та визнано право власності за ОСОБА_1 на певне нерухоме майно, що знаходиться на території Генічеського району Херсонської області, Україна, у зв`язку з чим просила задовольнити її клопотання. 
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 14 серпня 2018 року клопотання ОСОБА_1 залишено без розгляду та повернуто заявнику разом із доданими до нього документами.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не додано до клопотання документів, передбачених статтею 472 ЦПК України. 
 
Короткий зміст ухвали апеляційного суду
 
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто. 
 
Апеляційний суд, керуючись частиною п`ятою статті 357 ЦПК України, вказав про наявні сумніви щодо подання апеляційної скарги особисто ОСОБА_1 , оскільки в апеляційній скарзі зазначено місце проживання  ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , а поштовий конверт, у якому надійшла апеляційна скарга із зазначенням відправника ОСОБА_1 та вказаної адреси у Російській Федерації, має реквізити «Укрпошта»; відповідно штрихованого кодованого ідентифікатора та календарного штемпеля лист надісланий з поштового відділення м. Каховка. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У грудні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Херсонського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду, посилалася на порушення апеляційним судом норм процесуального права. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 особисто підписала і подала через відділення «Укрпошта» апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, та що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. 
 
Рух справи
 
Ухвалами Верховного Суду від 11 грудня 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 14 серпня 2018 року та відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року. 
 
Розпорядженням Верховного Суду від 14 квітня 2020 року №1045/0/226-22 призначено повторний авторозподіл справи № 61-47932 св 18 та передано вказану справу в провадження судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Антоненко Н. О.
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», від 15 січня 2020 року № 460-ІХ, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до 07 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Оскаржена ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам закону.
 
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
 
Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції відповідно до частини п`ятої статті 357 ЦПК України, якою керувався апеляційний суд, якщо: апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено; до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження особа, яка подала скаргу, подала заяву про її відкликання; скаргу подано в інший спосіб, ніж до суду апеляційної інстанції; скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. 
 
На жодну із вказаних підстав повернення апеляційний суд не послався, а зазначені апеляційним судом обставини як підстави для повернення апеляційної скарги не є такими, що передбачені частиною п`ятою статті 357 ЦПК України. 
 
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржену ухвалу апеляційного суду скасувати і передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Херсонського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року скасувати, справу № 653/2599/18 направити для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Херсонського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року втрачає законну силу.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     В. І. Крат
 
Судді                                                                                                  Н. О. Антоненко
 
                                                                                                            І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук