ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року 

м. Київ

справа № 813/4249/16

адміністративне провадження № К/9901/36544/19

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:

суддя-доповідач Гусак М.   Б.,
судді Гімон М.  М., Усенко Є.  А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність «Мізол» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року (суддя Гулкевич І.  З.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року (судді Макарик В.  Я., Бруновська Н.  В., Матковська З.  М.) у справі №813/4249/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мізол» до Залізничної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мізол» (далі - ТОВ «Мізол») звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Залізничної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 6 жовтня 2016 року №0000861401.

На обґрунтування своїх вимог ТОВ «Мізол» послалося на те, що висновок податкового органу про нереальність господарської операції між ним та Товариством з обмеженою діяльністю «Пром торг інвест лтд» (далі - ТОВ «Пром торг інвест лтд») є помилковим, у зв`язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 17 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року, у задоволенні позову відмовив.

При цьому суди виходили з того, що господарська операція позивача із зазначеним вище контрагентом не мала реального характеру та оформлена лише документально, а тому, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, відповідач діяв правомірно.

Суди встановили, що Залізничною об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Мізол» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період із 1 січня 2015 року по 30 червня 2016 року, за результатами якої складено акт від 20 вересня 2016 року №  1640/13-03-14-01-13/33895479.

Перевіркою встановлено порушення, зокрема вимог пунктів 44.1, 44.3 статті 44, пункту 189.1 статті 189, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у результаті чого занижено на 1560463,58 грн суму податку на додану вартість (далі - ПДВ). 

Із акта перевірки вбачається, що між ТОВ «Мізол» та ТОВ «Пром торг інвест лтд» укладено договір купівлі-продажу від 20 липня 2015 року №  2007/15-1, за умовами якого ТОВ «Мізол» (продавець), в особі Симовонюка Анатолія Васильовича , зобов`язувалося передати ТОВ «Пром торг інвест лтд» (покупцю), в особі директора ОСОБА_2 , товар окремими партіями за цінами, в асортименті (по номенклатурі) і в кількості, що узгоджуються сторонами в накладних, які є невід`ємною частиною договору. У 2015 році ТОВ «Мізол» відобразило господарські операції з продажу товару ТОВ «Пром торг інвест лтд» на загальну суму 10  399  438,00  грн, у тому числі 1  733  240,00 грн ПДВ. Розрахунки між товариствами проводились у безготівковій формі; на розрахунковий рахунок ТОВ «Мізол» надійшла оплата за товар від ТОВ «Пром торг інвест лтд», що підтверджується банківськими виписками.

На основі аналізу даних податкової звітності ТОВ «Пром торг інвест лтд» податковим органом встановлено, що податкові накладні, отримані від ТОВ «Мізол», включені ТОВ «Пром торг інвест лтд» до складу податкового кредиту, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Водночас встановлено, що у ТОВ «Пром торг інвест лтд» відсутній подальший продаж цих товарів, що, на думку податкового органу, свідчить про відсутність реалізації товару по ланцюгах постачання.

Окрім того, на запит відповідача Прокуратурою міста Києва направлено електронну копію протоколу допиту від 15 липня 2016 року свідка ОСОБА_2 , згідно з яким свідок повідомив, що зареєстрував ТОВ «Пром торг інвест лтд» за винагороду, господарської діяльності від імені даного підприємства не проводив, бухгалтерських, звітних та фінансових документів не готував, не виписував та не підписував.

Також внаслідок аналізу інформації баз даних та податкової звірки податковим органом встановлено відсутність у ТОВ «Пром торг інвест лтд» основних фондів та виробничих потужностей, обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту, умов для здійснення основного виду діяльності, працівників за основним місцем праці чи за трудовими угодами, що, на думку податкового органу, свідчить про неможливість ведення фінансово-господарської діяльності підприємства. Підприємством під час проведення перевірки не надано документів, що стосуються факту транспортування реалізованих покупцю товарно-матеріальних цінностей.

На підставі висновків акта перевірки від 20 вересня 2016 року відповідачем 6 жовтня 2016 року прийнято податкове повідомлення-рішення №  0000861401, яким ТОВ «Мізол» збільшено на 2340654,87 грн суму грошового зобов`язання з ПДВ.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення неправомірним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999  року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. 

У статті 1 цього ж Закону визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що первинний документ може бути підставою для бухгалтерського обліку виключно у разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до  пункту 198.5  статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

За правилами пункту 198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до  пункту 189.1  статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених  пунктом 189.9  статті 189 цього Кодексу).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що ТОВ «Мізол» не наведено достатніх обґрунтувань та доказів реального використання товару в господарській діяльності, оскільки не підтверджено реальності виконання операцій з ТОВ «Пром торг інвест лтд»; надані ТОВ «Мізол» первинні документи хоча й відповідають зовнішнім формальним ознакам, проте не відображають реального руху товарно-матеріальних цінностей, тобто є недостовірними; не спростовано доводів податкового органу стосовно відсутності у контрагента необхідних ресурсів для здійснення господарської діяльності в обсягах задекларованих показників; ТОВ «Мізол» не доведено прояву в необхідному обсязі розумної обережності при укладенні договору з контрагентом.

Не погодившись із ухваленими у справі судовими рішеннями, ТОВ «Мізол» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при розгляді справи, просить скасувати ці рішення та задовольнити позовні вимоги.

Головне управління ДПС у Львівський області (правонаступник Залізничної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області) подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалені у справі судові рішення - без змін.

Касаційна скарга розглядаються у порядку, що діяв до 8 лютого 2020 року, відповідно до пункту 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», що набрав чинності у зазначену вище дату. 

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та відзиву, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає. 

Відповідно до частин першої-третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним приписам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Висновки судів, є результатом оцінки наявних у їх розпорядженні доказів. Суд касаційної інстанції не може не погодитись із нею, оскільки така оцінка дана з дотриманням вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи на підставі належних та допустимих доказів.

Доводи позивача про неправильне застосування норм матеріального права та порушення тих норм процесуального права, порушення яких може бути підставою для скасування судового рішення, не знайшли свого підтвердження. Також у касаційній скарзі відсутні доводи щодо порушення норм процесуального права, встановлення якого є безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог частини другої статті 353 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

За правилами частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. У задоволенні касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальність «Мізол» відмовити.

2. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019  року та рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                М.  Б. Гусак

Судді:                                                                                                     М.  М. Гімон

                                                                                                    Є.  А. Усенко