Справа № 303/4793/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

22 жовтня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
       головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Бисаги Т.Ю. і Кожух О.А. 
       з участю секретаря Волощук В.І.,                                                        розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 21 травня 2020 року (у складі судді Довжанина В.М.) за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, -
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову у травні 2020 р. (а.с.8-10). 
       Просила:
-заборонити приватному нотаріусу Мукачівського нотаріального округу Пересті Я.О. вчиняти будь-які нотаріальні дії щодо усунення ОСОБА_1 та її дітей як законних спадкоємців від спадщини її матері ОСОБА_2 , після смерті якої заявник перша відкрила спадщину, та заборонити оформлення іншим спадкоємцям будь-яких нотаріальних документів не на користь ОСОБА_1 ;
-накласти арешт на майно, а саме – квартири, які знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 (яка була незаконно продана), до вирішення спору по суті та набрання судовим рішенням законної сили.
       На обґрунтування заяви вказала, що існує реальна загроза того, що поки відповідач буде оспорювати свої порушені права в судовому порядку на квартири, що належали спадкодавцю, братові відповідача або його дітям буде видане свідоцтво про право на спадщину. Це унеможливить виконання майбутнього судового рішення.
       Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 21 травня 2020 р. у задоволенні цієї заяви було відмовлено.
        ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу та постановити нову, якою вимоги заяви про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що існує реальна необхідність у забезпеченні позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог на користь заявника.
       Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
       Суд виходив із того, що вимоги заяви про забезпечення позову є неспівмірними із позовними вимогами.
       Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
       Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
       Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України); забороною вчиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України).
       Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
       Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
       Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
       Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
       Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
       Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
       Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про усунення від права на спадкування. Просив усунути ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_2 . Предметом спору є квартира, яка заходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
       Із заявою про забезпечення позову звернулася відповідач.
       Суд дійшов абсолютно правильних висновків щодо неспівмірності вимог заяви про забезпечення позову вимогам і доводам позовної заяви.
       Вимога стосовно заборони приватному нотаріусу Мукачівського нотаріального округу Пересті Я.О. вчиняти будь-які нотаріальні дії щодо усунення ОСОБА_1 та її дітей, як законних спадкоємців, від спадщини її матері ОСОБА_2 , після смерті якої заявник перша відкрила спадщину, та заборонити оформлення іншим спадкоємцям будь-яких нотаріальних документів не на користь ОСОБА_1 , фактично ставить на меті вирішення спору по суті.
       Позивач звернувся до суду з позовом про усунення відповідача від права на спадкування, тобто саме судовим рішенням, яке наберезаконної сили це може бути реалізовано, а не діями нотаріуса, як того побоюється заявник.
       Заборона оформлення іншим спадкоємцям будь-яких нотаріальних документів не на користь ОСОБА_1 узагалі виходить за межі спірних правовідносин.
       Інша вимога заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно також виходить за межі позовної заяви, бо окрім спірної квартири, відповідач просить накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка взагалі не є предметом спірних правовідносин.
       Також відповідачем не наведено достатніх обґрунтованих припущень, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
       Відповідач у заяві про забезпечення позову посилається на те, що існує реальна загроза того, що поки відповідач буде оспорювати свої порушені права в судовому порядку на квартири, що належали спадкодавцю, братові відповідача або його дітям буде видане свідоцтво про право на спадщину. Це унеможливить виконання майбутнього судового рішення.
       Про який захист свого порушеного права в судовому порядку йде мова, не зрозуміло, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 виступає у спірних правовідносинах відповідачем, зустрічного або самостійного позову не пред`являла.
       Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
       Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.                                                                                 2.Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 21 травня 2020 року залишити без змін.                                                                         3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         4.Повне судове рішення складено 25 листопада 2020 р.
Судді: