КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції: Косенко А.В.
Єдиний унікальний номер справи № 370/3171/19
Апеляційне провадження № 22-ц/824/11905/2020
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
23 жовтня 2020 року                                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді  Мережко М.В.,
суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 07 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,
 
встановив:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування позовних вимог вказував, що вироком Макарівського районного суду від 03 вересня 2019 року у кримінальній справі № 370/1175/18 ОСОБА_1  визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 України і йому призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень.
Позивач вказував, що внаслідок умисних та протиправних дій відповідача йому було завдано тілесні ушкодження, в результаті яких він поніс матеріальні збитки, а також вказаними діями йому було завдано моральної шкоди.
На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 2922грн матеріальної шкоди та 41 730 грн моральної шкоди.
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 07 липня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,2041,62 грн матеріальної шкоди та 15 000 грн моральної шкоди, а всього - 17 041,62 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині розміру моральної шкоди, відповідач ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Макарівського районного суду Київської області від 07 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір моральної шкоди з 15 000 грн до 1000 грн.
У апеляційній скарзі відповідач не заперечує щодо свого обов`язку з відшкодування потерпілій особі шкоди, завданої злочином. Вказує, що визначений судом розмір моральної шкоди є несправедливим та не відповідає характеру та обсягу завданої шкоди. Посилається на недоведеність негативних змін у житті, душевних переживань, емоційних страждань позивача через заподіяні травми та складність їх лікування, фізичний біль, емоційний стрес.  
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що розмір моральної шкоди є справедливим, визначеним з урахуванням усіх обставин справи. Апеляційну скаргу вважає безпідставною та необґрунтованою, тому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди у загальному розмірі 41 730 грн.
При цьому, апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції в частині моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. В іншій частині рішення апеляційному перегляду не підлягає.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Встановлено, що Вироком Макарівського районного суду Київської області від 03 вересня 2019 року у справі № 370/1175/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень.
Вказаним вироком, встановлено, що 11 квітня 2018 року близько 18.00 години обвинувачений ОСОБА_1 прийшов до потерпілого ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у власних справах. У ході розмови між обвинуваченим ОСОБА_1 та потерпілим ОСОБА_2 виник конфлікт на побутовому ґрунті? під час якого у обвинуваченого ОСОБА_1 , який обурився на поведінку потерпілого ОСОБА_2 раптово виник умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел обвинувачений ОСОБА_1 , перебуваючи на території городу за вище вказаною адресою, діючи умисно, з мотивів помсти за образи потерпілого, з метою спричинення невизначеної шкоди його здоров`я, умисно наніс один удар кулаком лівої руки в область обличчя потерпілого ОСОБА_2 , а саме: у праву щоку останнього, в результаті чого потерпілій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забою м`яких тканин обличчя в ділянці правого ока і вилиці, забою потиличної ділянки голови справа, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Обвинувачений ОСОБА_1 винним себе визнав повністю, щиро розкаявшись, підтвердив фактичні обставини скоєного злочину.
Вказаним вироком доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_1 в скоєнні злочину, а його дії є такими, що підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки достовірно встановлено, що він дійсно вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що викликало короткочасний розлад здоров`я потерпілого (а.с. 4).
В рамках кримінального провадження та в ході його розгляду судом цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Правовідносини, що виникли між сторонами є деліктними, та регулюються ст. ст. 1166, 1167, 1177, 1195 ЦК України.
Так, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як встановлено ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.
Як вбачається із системного аналізу зазначених вище норм, обов`язковими елементами деліктних правовідносин є: 1) протиправна поведінка; 2) вина особи; 3) наявність дійсної шкоди; 4) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та її наслідками у виді спричинення шкоди.
Також слід зазначити, що між протиправними діями відповідача та шкодою, про яку зазначено вище, наявний безпосередній причинно-наслідковий зв`язок, що стосується завданих тілесних ушкоджень здоров`ю позивача.
На підтвердження обставин щодо завданої майнової шкоди позивач надав суду докази понесених на лікування витратв сумі 2041,62 грн., які суд вирішив стягнути з відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суд першої інстанції правильно врахував, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, у зв`язку із завданими тілесними ушкодженнями його здоров`ю, позивач зазнав моральної шкоди. При цьому суд першої інстанції звернув увагу, що позивач не надав доказів на обґрунтування того, що дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям, він обмежений в можливостях побудови та реалізації нових життєвих планів, нової продуктивної самореалізації.
Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції не надав належну оцінку стану здоров`я потерпілого, не врахував тяжкість вимушених змін у житті позивача, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд мав виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
Тому колегія суддів, враховуючи розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілому, з огляду на вимоги розумності і справедливості, вважає за необхідне рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди змінити, стягнувши із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 3000 грн.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення розміру моральної шкоди.
Керуючись ст.ст.  141, 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,
постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Макарівського районного суду Київської області від 07 липня 2020 року змінити в частині визначення розміру моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 3000 (три тисячі) грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

                                                                                                                                           
Головуючий:                                                                                   М.В. Мережко
 
Судді:                                                                                                С.М. Верланов
 
С.І. Савченко