Ухвала
 
12 жовтня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 635/2832/20
провадження № 61-13581ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області                      від 28 травня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України у Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
У травні 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Єнакієве Донецької області Української PCP, у неповнолітньому віці в Україні, станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Заява обґрунтована тим, що  ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Єнакієве Донецької області (Україна), що підтверджується копією свідоцтва про її народження.
 
Згідно з актом від 21 серпня 2018 року, складеним депутатом Бабаївської селищної ради Гулою О. І., ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з весни 2014 року мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та виховує трьох дітей. Зазначала, що встановлення даного факту необхідне для підтвердження її належності до громадянства України та отримання паспорту громадянина України у формі ІD-картки. Крім того, необхідність звернення до суду виникла через проведення операції об`єднаних сил на території м. Єнакієве, де заявниця проживала у неповнолітньому віці та її батьки були документовані паспортами громадян України. Вказані обставини унеможливлюють доступ заявниці до документів, якими б можна було підтвердити її належність до громадянства України на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» - за ознакою проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.
 
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 травня 2020 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 13 серпня                2020 року, у відкритті провадження за заявою   ОСОБА_1 відмовлено.
 
Суди першої та апеляційної інстанцій мотивували свої рішення тим, що розгляд заяви ОСОБА_1 не підлягає розгляду в судах у порядку окремого провадження, оскільки встановлення юридичного факту постійного проживання на території України не передбачено вимогами статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), не відноситься до компетенції судів та має іншу процедуру, але заявник процедуру встановлення особи не пройшла, до належних компетентних органів Управління Державної міграційної служби України не зверталася.
 
У вересні 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 травня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року у вищевказаній справі, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.
 
На обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення у цій справі заявник зазначив, що судами попередніх інстанцій під час вирішення питання про відкриття провадження за заявою порушено норми процесуального права та не враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 365/762/17 (провадження № 61-38367св18).
 
Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження та викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України у Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 травня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року.
 
Витребувати з Харківського районного суду Харківської області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 635/2832/20.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:          	І. Ю. Гулейков       О. В. Ступак       Г. І. Усик