ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року 
м. Київ
справа №22а-3913/2008
адміністративне провадження №К/9901/21176/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е.,  Шевцової Н.В., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України  Миколаївської митниці Державної фіскальної служби  про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу  Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року  (головуючий суддя - Шеметенко Л.П., судді Єщенко О.В., Кравець О.О.).

в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної митної служби України, Миколаївської митниці Державної митної служби України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 квітня 2008 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково.
Скасовано накази Державної митної служби України від 20.12.2007 року, Миколаївської митниці Державної митної служби України від 21.12.2007 року за №272-к, якими ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. 
Поновлено ОСОБА_1 на посаду начальника митного поста «Октябрський».
Стягнуто з Миколаївської митниці на користь ОСОБА_1 11948 грн 51 коп середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
У задоволенні решти вимог - було відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2008 року задоволено апеляційну скаргу Державної митної служби України, Миколаївської митниці Державної митної служби України.
Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 квітня 2008 року скасовано, прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Миколаївської митниці Державної митної служби України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 8 квітня 2009 року залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 , постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2008 року - залишено без змін.
15.02.2016 ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2008 року у зв`язку із нововиявленими обставинами з підстав, передбачених ч. 3 ст. 245 КАС України.
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2008 року було відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд виходив з того, що згідно оскаржуваних наказів, звільнення позивача з посади в митних органах відбулось відповідно до п. 7 ст. 28 Закону України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» від 06.09.2005 року №2805-IV (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), а саме з підстав допущення систематичних порушень дисципліни посадовою особою митної служби. При цьому, в Законі України від 04.07.2013 року №406-VII не зазначається про надання Закону України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» від 06.09.2005 року №2805-IV зворотної сили, а також про пом`якшення чи скасування відповідальності службових осіб митного органу, в тому числі, за п. 7 ст. 28 Закону. Отже, втрата чинності нормативного акту, яким суд керувався під час ухвалення рішення у справі не є нововиявленою обставиною у розумінні ч. 3 ст. 245 КАС України, а тому підстави для перегляду судового рішення за вказаних обставин відсутні. Також, суд вказав на безпідставність доводів заявника про наявність обставин про перегляд судового рішення у зв`язку із прийняттям Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, норми якого, на думку позивача, пом`якшують дисциплінарну відповідальність державних службовців, оскільки суд під час ухвалення рішення у вищевказаній справі не застосовував правила Закону України «Про державну службу», а також, зазначеним актом не скасовувався закон, який діяв на час розгляду справи.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
   09 серпня 2017 року позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року, в якій просив її скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. 
В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що письмове повідомлення про слухання справи 27 червня 2017 року було ним отримане лише 10 липня 2017 року, тобто вже після винесення оскаржуваної ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року. Вказував про наявність обставин про перегляд судового рішення у зв`язку із прийняттям Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, норми якого, пом`якшують дисциплінарну відповідальність державних службовців, а саме, вказаним законом була виключена можливість звільнення державного службовця за систематичне порушення дисципліни. 
Відповідачами по справі до Суду не були надані заперечення на касаційну скаргу, що не перешкоджає її розгляду по суті вимог.   
Ухвалою Верховного Суду від 03 листопада 2020 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні.
ІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Разом з цим, згідно із ч. 3 ст. 245 КАС України перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.
Закон України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» від 06.09.2005 року №2805-IV на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 року №406-VII визнаний таким, що втратив чинність.
Закон України від 04.07.2013 року №406-VII набрав чинності 11.08.2013 року, а отже з цієї дати Закон України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» від 06.09.2005 року №2805-IV не застосовується до правовідносин, що виникають з приводу проходження особами публічної служби в митних органах.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.
ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
Колегія суддів зазначає, що за загальним правилом, перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається.
При цьому, законодавцем було виокремлено випадки, за якими допускається перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, зокрема, у разі, якщо такі закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.
Судами попередніх інстанцій було встановлено, що звільнення позивача з посади в митних органах відбулось відповідно до п. 7 ст. 28 Закону України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» від 06.09.2005 року №2805-IV (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), а саме з підстав допущення систематичних порушень дисципліни посадовою особою митної служби.
Так, Закон України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» від 06.09.2005 року №2805-IV на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 року №406-VII визнаний таким, що втратив чинність.
Закон України від 04.07.2013 року №406-VII набрав чинності 11.08.2013 року, а отже з цієї дати Закон України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» від 06.09.2005 року №2805-IV не застосовується до правовідносин, що виникають з приводу проходження особами публічної служби в митних органах.
Колегія суддів вказує, що в Законі України від 04.07.2013 року №406-VII не зазначається про надання Закону України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» від 06.09.2005 року №2805-IV зворотної сили, а також про пом`якшення чи скасування відповідальності службових осіб митного органу, в тому числі, за п. 7 ст. 28 Закону.
Таким чином, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що втрата чинності нормативного акту, яким суд керувався під час ухвалення рішення у справі не є нововиявленою обставиною у розумінні ч. 3 ст. 245 КАС України, а тому підстави для перегляду судового рішення за вказаних обставин відсутні.
Також, Суд вказує, що звільнення позивача відбулось відповідно до п. 7 ст. 28 Закону України «Про Дисциплінарний статут митної служби України», тому під час розгляду  вищевказаної справи суд не застосовував норми Закону України «Про державну службу» та не керувався ними під час ухвалення рішення, про перегляд якого просить позивач.
Отже, зазначеним актом не скасовувався закон, який діяв на час розгляду справи, тому колегія суддів приходить до висновку, що обставини для перегляду судового рішення згідно ч. 3 ст. 245 КАС України відсутні.
Доводи скаржника стосовно не повідомлення судом апеляційної інстанції останнього про розгляд справи, Суд оцінює критично, оскільки позивачем не надано доказів отримання повідомлення про слухання справи 10 липня 2017 року, натомість матеріали справи містять телефонограму секретаря судового засідання про повідомлення позивача за номером його мобільного телефона, що 27.06.2017 о 12 год 00 хв відбудеться розгляд його справи за №22а-3913/2008 в порядку письмового провадження без виклику осіб.
У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, Верховний Суд вважає, що ключові аргументи касаційної скарги отримали достатню оцінку.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 

Керуючись статтями 341, 343, 349-354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, - 

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі 22а-3913/2008 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді | Н.А. Данилевич В.Е. Мацедонська   Н.В. Шевцова