Справа № 127/16447/17                                                                
Провадження № 22-ц/801/2255/2020
Категорія: 47
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
Іменем України

22 грудня 2020 року	  	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача), 
суддів: Сопруна В.В., Шемети Т.М.,
з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Сичука М.М., дата складення повного тексту не визначена
в справі №127/16447/17 
за позовом ОСОБА_2 (позивач)
до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_1 (відповідачі)
за участі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі Державного кадастрового реєстратора (третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів)
про визнання недійсним та скасування рішення в частині, визнання недійсним та скасування державного акту, припинення права власності, скасування реєстрації,-

встановив:
В серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до міського суду з позовом до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі Державного кадастрового реєстратора про визнання недійсним та скасування рішення в частині та визнання недійсним державного акту, припинення права власності. В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно до акту від 03.06.1997 про відведення земельної ділянки під забудову йому було надано дозвіл на забудову земельної ділянки № НОМЕР_1 , загальною площею 1025 кв. м. в с. Агрономічне та відповідно було отримано будівельний паспорт.
Рішенням 21 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради від 10.02.1998 йому було передано у власність земельну ділянку площею 0,1025 га, що розташована на території Агрономічної сільської ради та видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ВН від 24.03.2000.
З метою присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, оскільки станом на 2000 рік такі номера не присвоювалися, та з метою реєстрації земельної ділянки в ДЗК на його замовлення ДП «Вінницький НД та проектний інститут землеустрою» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.
Рішенням № РВ-0500318672017 від 15.06.2017 державним кадастровим реєстратором відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК з підстав перетину цієї земельної ділянки із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_1 кадастровий номер 0520680203:02:001:0074.
Як з`ясувалося, вказана земельна ділянка зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі від 05.04.2005, виготовленої ПП «Земельно кадастрове бюро» та згідно державного акту від 06.03.2006 серії ЯБ № 399441, який виданий ОСОБА_1 на підставі рішення Агрономічної сільської ради. 
Зазначає, що як власник суміжної земельної ділянки він не надавав жодних погоджень на вилучення частини його земельної ділянки, а тому рішення про надання земельної ділянки ОСОБА_1 прийняте без вилучення її із користування.
Вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення були також порушені вимоги статті 140 Земельного кодексу України, оскільки були відсутні встановлені законом правові підстави для припинення його права власності на земельну ділянку.
Просив визнати недійсним та скасувати рішення 17 сесії 3 скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 26 лютого 2001 року про передачу землі у власність в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки; визнати недійсним та скасувати державний акт від 06.03.2006, серії ЯБ № 399441, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер 0520680203:02:001:0074 та припинити право власності на неї; скасувати державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки.
Ухвалою Вінницького міського суду від 06 вересня 2018 року до участі у справі залучено правонаступника позивача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_2 .
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2020 року позов задоволено частково. 
Визнано недійсним та скасовано рішення 17 сесії 3 скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 26 лютого 2001 року «Про передачу землі у власність» в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки.
Визнано недійсним та скасовано державний акт від 06.03.2006 серії ЯБ № 399441, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер 0520680203:02:001:0074, та припинено право власності на неї.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто в рівних частинах з Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень 00 копійок, витрати, пов`язані з проведенням експертиз в розмірі 8058 грн, а також витрати, пов`язані із наданням правової допомоги у розмірі 5000 грн.
Не погодившись із судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, просила його скасувати та ухвали нове про відмову в задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що діюче на час отримання ОСОБА_3 земельної ділянки у власність законодавство вимагало виготовлення проекту відведення земельної ділянки, необхідною складовою якого є роботи зі встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, зокрема перенесення в натуру (на місцевість) меж та закріплення їх довгостроковими межовими знаками. Проте позивачем така документація не надана. Звертає увагу на те, що виданий ОСОБА_3 державний акт не містить номеру, а також у ньому відсутні координати поворотних точок меж земельної ділянки. Вважає, що відсутність технічної документації із землеустрою на підставі якої відбулось оформлення Державного акта від 24.03.2000 без номера, виданого ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1025 га свідчить про те, що роботи по встановленню в натурі (а місцевості ) меж земельної ділянки не проводились, а відтак станом на 2000 рік ця земельна ділянка не була сформована. ЇЇ формування ОСОБА_3 розпочав у 2016 році коли замовив ДП «Вінницький НД та проектний інститут землеустрою» технічну документацію по встановленню в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, тобто на той момент, коли у неї вже був Державний акт від 06.03.2006 серії ЯБ №399441, на земельну ділянку кадастровий номер 0520680203:02:001:0074.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Путілін Є.В. вказав, що апеляційна скарга є необґрунтованою, вважає, що судове рішення ухвалене судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Тунік Ю.М. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.
Представник позивача адвокат Путілін Є.В. в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.
Представники Агрономічної сільської ради Вінницького району та Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі Державного кадастрового реєстратора, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явились, що відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
Апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення з таких підстав.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити тощо. 
Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.
Судом встановлено, що рішенням 11 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради від 10.02.1998 ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,1025 га, що розташована на території Агрономічної сільської ради .
Відповідно до акту від 03.06.1997 про відведення земельної ділянки під забудову ОСОБА_3 було надано дозвіл на забудову земельної ділянки, загальною площею 1025 кв. м. в с. Агрономічне (а.с. 13, 14 т. 1).
На підставі дозволу Вінницької районної державної адміністрації на право виконання будівельних робіт від 03.12.1997 № 678 ОСОБА_3 було отримано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки АДРЕСА_1 (а.с. 11 т. 1).
На підставі рішення Агрономічної сільської ради від 10.02.1998 року ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ВН від 24.03.2000. Зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 768.
В листопаді 2015 року ОСОБА_3 замовлено в Державному підприємстві «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) – а.с. 15-24, т. 1.
Рішенням № РВ-0500318672017 від 15.06.2017 державним кадастровим реєстратором відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК з підстав перетину земельної ділянки ОСОБА_3 із земельною ділянкою кадастровий номер 0520680203:02:001:0074. Площа співпадає на 2,5417% (а.с. 25, т. 1).
Рішенням 17 сесії 3 скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 26.02.2001 «Про передачу землі у власність» ОСОБА_1 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, площею 0,10 га (а.с. 79 т. 1) та видано Державний акт від 06.03.2006 серії ЯБ № 399441 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 87 т. 1).
Земельна ділянка кадастровий номер 0520680203:02:001:0074 зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі від 05.04.2005 року, виготовленої ПП «Земельно кадастрове бюро» та згідно державного акту від 06.03.2006 року, серії ЯБ № 399441, що підтверджується витягом з бази даних державного земельного кадастру.
Відповідно до висновку судової земельно – технічної експертизи № 070/18 від 30.05.2019, проведеної на підставі ухвали Вінницького міського суду від 03 жовтня 2018 року експертом ОСОБА_4 , неможливо визначити місця розташування (координати) земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 ), що перебувала у власності ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія ВН від 24.03.2000 року. Площа, межа та конфігурація земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_2 , що знаходиться у власності ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ВН від 14.03.2001 зареєстрованого за № 768 відображено на зворотній стороні вищезазначеного державного акта, а саме на «Плані зовнішніх меж земельної ділянки» (відповідно до вимог п.2.8 Інструкції № 43). 
На підставі проведеного дослідження, беручи до уваги матеріали цивільної справи № 127/16447/17, відтворено місце розташування, площу та межі земельної ділянки кадастровий номер 0520680203:02:001:0074, належної ОСОБА_1 , згідно державного акту серія ЯБ № 399441 від 06.03.2006 року, виданого на підставі рішення 17 сесії 3 скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, що графічно відображено на план-схемі в Додатку 1 до висновку; неможливо встановити накладання земельної ділянки площею 0,1025 га, розташованої в АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 ), що знаходилася у власності ОСОБА_3 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН виданого 14.03.2000 року, зареєстрованого за № 768 та земельної ділянки, кадастровий номер 0520680203:02:001:0074, належної ОСОБА_1 , згідно державного акту серії ЯБ № 399441 від 06.03.2006 року, виданого на підставі рішення 17 сесії З скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 28.02.2001 року.
Експертом встановлено, що конфігурація земельної ділянки кадастровий номер 0520680203:02:001:0074, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 ) по фактичному використанню відповідає Державному акту серії ЯБ 399441 від 06.03.2006, виданому ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровим номер 0520680203:02:001:0074 та Технічній документації 2005, що графічно відображено на план-схемі в Додатку 4 до висновку. Площа та межі земельної ділянки кадастровий номер 0520680203:02:001:0074, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 ) по фактичному використанню не відповідають Державному акту серії ЯБ 399441 від 06.03.2006 року, виданому ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер 0520680203:02:001:0074 та Технічній документації 2005, що графічно відображено на план-схемі в Додатку 4 до висновку. 
Встановити чи відповідає площа, межі та конфігурація земельної ділянки кадастровий номер 0520680203:02:001:0074, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (колишня АДРЕСА_4 . Агрономічне) генеральному плану с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області станом на 2006 рік не представляється за можливе. 
Експертом також встановлено, що конфігурація земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 ) по фактичному використанню відповідає державному акту на право власності на земельну ділянку серія ВН від 24.03.2000 року, виданому ОСОБА_3 . Площа та межі земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 ) по фактичному використанню не відповідають державному акту на право власності на земельну ділянку серія ВН від 24.03.2000 виданому ОСОБА_3 , що відображено в Таблиці № 5.
Встановлено, що координати земельної ділянки кадастровий номер 0520680203:02:001:0074, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акта серія ЯБ № 399441 від 06.03.2006 відповідають координатам цієї ж земельної ділянки, які вказані в Технічній документації 2005. Координати земельної ділянки кадастровий номер 0520680203:02:001:0074, яка належить ОСОБА_1 не відповідають координатам земельної ділянки ОСОБА_3 відповідно до меж визначених в «Технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_3 ». В частині спільної межі, спірні земельні ділянки перетинаються, що графічно відображено на план-схемі в Додатку 5 до висновку. Встановлення причин виникнення накладок земельних ділянок не належить до повноважень судових експертів, в зв`язку з чим дослідження по даному питанню не проводилися. 
Експертом також встановлено, що між спірними земельними ділянками наявна вільна земельна ділянка, що не перебуває у власності сторін по справі. Площа вільної земельної ділянки становить 0,0008 га (8 кв. м.) з розмірами по периметру: від т. 1 до т. 2 - 15,56 м; від т. 2 до т. 3 - 1,01 м; від т. 3 до Т. 1 - 15,77 м, що графічно відображена на план-схемі в Додатку 5 до висновку як Ділянка № НОМЕР_2 . Вільна земельна ділянка утворилася внаслідок того, що між спірними земельними ділянками сторін по справі відсутня спільна межа, яка повинна проходити по одній лінії.
Відповідно до висновку додаткової земельно – технічної експертизи від 17.12.2019 № 115/19, яка проведена на підставі ухвали Вінницького міського суду від 16 вересня 2019 року площа, конфігурація та майже всі розміри по межі земельної ділянки в «Технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд по АДРЕСА_3 на території Вінницької міської ради» відповідають площі, розмірам межі та конфігурації земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_3 , що знаходиться у власності ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН виданого 14.03.2000 року, зареєстрованого за № 768. Невідповідність розмірів межі земельної ділянки наявна в частині межування з вулицею Дачна. В Технічній документації 2016 довжина лінії від «А» до «Б» зменшилася на 0,25 м = 25 см в повірянні з довжиною лінії зазначеної в Державному акті ВН від 24.03.2000 року;
- земельна ділянка площею 0,1025 га, розташована в АДРЕСА_2 , що знаходиться в приватній власності ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН виданого 14.03.2000 року, зареєстрованого за № 768, з урахуванням технічної документації 2016, перетинається з земельною ділянкою кадастровий номер 0520680203:02:001:0074, що належить ОСОБА_1 згідно державного акту від 06.03.2006 року серії ЯБ № 399441, виданого на підставі рішення 17 сесії З скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 26.02.2001 року. Площа перетину становить 0,0026 га (=26 кв. м.) з розмірами по периметру: від т. 1 до т. 2 - 28,95 м; від т. 2 до т. 3 - 1,81 м; від т. 3 до т. 1 - 28,89 м, що графічно відображена на план-схемі в Додатку З до висновку; 
- площа, межі та конфігурація земельної ділянки в «Технічній документації зі складання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_1 , розташовану на території Агрономічної сільської ради (по АДРЕСА_4 )», виготовлену ПН «Земельно-кадастрове бюро» в 2005 році відповідають площі, межі та конфігурації земельної ділянки кадастровий номер 0520680203:02:001:0074, розташованої в АДРЕСА_2 , що перебуває у власності ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №399441 від 06.03.2006.
Експертом також повідомлено про неможливість встановлення факту накладки (суміщення) земельної ділянки площею 0,1025 га, розташованої в АДРЕСА_2 , що знаходиться у власності ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю ВН, виданого 14.03.2000 року, зареєстрованого за № 768, з урахуванням відсутності зазначення в цьому державному акті кадастрового номера земельної ділянки, та неможливості визначення місця розташування (координат) земельної ділянки по АДРЕСА_6 та земельної ділянки кадастровий номер 0520680203:02:001:0074, що належить ОСОБА_1 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №399441 від 06.03.2006 року, виданого на підставі рішення 17 сесії З скликання Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області (п. 3 висновку).
Відповідно до висновку судової експертизи з питань землеустрою № 6482/19-21 від 19.12.2019, проведеної на підставі ухвали Вінницького міського суду від 16 вересня 2019 року «Технічна документація із землеустрою та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в АДРЕСА_3 » в цілому відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою і землекористування:
-за складом «Технічна документація із землеустрою та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в АДРЕСА_3 » відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою і землекористування. За змістом Технічна документація 2016 містить деякі невідповідності, однак наявність таких не впливає на результати заходів, передбачених Технічною документацією 2016. Надана на дослідження Технічна документація 2016 не потребує затвердження органом місцевого самоврядування.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з доведеності факту накладення земельної ділянки відповідача ОСОБА_1 на земельну ділянку позивача, чим порушено права позивача на користування належною їй земельною ділянкою на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія від 24.03.2000 року, площею 0,1025 га, а тому з посиланням на ч. 1 статті 21 ЦК України визнав недійсними та скасував оспорюване рішення Агрономічної сільської ради та Державний акт 06.03.2006 серії ЯБ № 399441 на земельну ділянку кадастровий номер 0520680203:02:001:0074, виданий на ім`я ОСОБА_1 .
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.
На час розгляду питання про виділення ОСОБА_3 у власність земельної ділянки Агрономічною сільською радою діяв Земельний Кодекс України від 18.12.1990, який втратив чинність з 01.01.2002 року, а на час передачі у власність земельної ділянки відповідачу ОСОБА_1 земельний Кодекс України від 25.10.2001.
Згідно статті 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.
Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.
Відповідно до ч. 1 статті 23 ЗК України 1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Таким чином, у Земельному Кодексі 1990 року законодавець визначив, що право власності на земельну ділянку виникає лише після обов`язкового настання двох умов: 1) встановлення землевпорядною організацією меж земельної ділянки в натурі і 2) одержання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку.
Відповідно до ч. 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданої органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Згідно з ч. 1 статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Отже, недійсним у судовому порядку може бути визнано акт (рішення) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових осіб, якщо він не відповідає вимогам законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав акт (рішення), але при цьому обов`язковою умовою для визнання акту недійсним є порушення в зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
У відповідності до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. 
Згідно з статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Разом з тим, статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Наведеною нормою визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.
Вирішуючи питання про недійсність акта органу місцевого самоврядування, суд має встановити не тільки обставини щодо дотримання вимог законодавства щодо відведення земельної ділянки, а й факт порушення внаслідок прийняття такого акта прав особи, яка звернулась за захистом, щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою.
Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки шляхом безоплатної приватизації відбувається за правилами та в порядку, визначеними статтею 118 ЗК України.
Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
За змістом частини 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 4 ст. 79-1 ЗК України).
В червні 2017 року позивач ОСОБА_3 мав намір зареєструвати своє право власності на земельну ділянку площею 0,1025 га, однак рішенням державного кадастрового реєстратора йому відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК з підстав того, що частина земельної ділянки, що є у його користуванні і на яку він має технічну документацію, перетинається з частиною суміжної ділянки, яка попередньо була передана у власність відповідачеві ОСОБА_1 , що і є перешкодою для реєстрації права власності на земельну ділянку.
Відповідно до статті 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, яка відповідно до статті 193 цього Кодексу містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.
Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (частина перша статті 79 ЗК України).
Межі земельної ділянки фіксуються у землевпорядній документації (кадастровому плані земельної ділянки) та виносяться на місцевість (в натурі) на підставі технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки із оформленням Акта винесення меж земельної ділянки в натурі. Місце розташування земельної ділянки фіксується прив`язкою її меж і крайніх точок до мережі координат (геодезичної мережі). Таким чином, земельна ділянка - це індивідуально визначена річ.
Відповідно до положень статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.
Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.
Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.
Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.
Порядок встановлення та відновлення меж земельних ділянок визначений Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 №376 (далі – Інструкція № 376).
Пунктом 2.1 Інструкції № 376 передбачено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (пункт 2.3 Інструкції № 376).
Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.
Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Вимога про визнання недійсним та скасування рішення Агрономічної сільської ради від 26 лютого 2001 року «Про передачу землі у власність» в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, яким затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0520680203:02:001:0074 не підлягає задоволенню, виходячи з того, що земельна ділянка відповідачу передана сільською радою, яка діяла в межах повноважень, визначених ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування») і в порядку та за процедурою, встановленими Земельним Кодексом.
На підставі вищевказаного рішення Агрономічної сільської ради ОСОБА_1 замовлено технічну документацію зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку (т. 2, а.с. 84-96), що виготовлена відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43, з наступними змінами і доповненнями (далі – Інструкція № 43).
В матеріалах технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 від 2005 року міститься висновок відділу архітектури та містобудування про відсутність обмежень та сервітутів на використання земельної ділянки площею 0,10 га. належної ОСОБА_1 . Зауваження щодо передачі земельної ділянки у власність у висновках відділу архітектури та містобудування, відділу земельних ресурсів, та інших уповноважених державних органів, які є складовими технічної документації, відсутні.
Зазначена технічна документація містить також протокол (погодження) та закріплення меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, в тому числі з ОСОБА_3 , викопіювання з плану території Агрономічної сільської ради, а також Схему планової основи, тобто прив`язку до пунктів існуючої державної геодезичної мережі. 
Апеляційний суд відхиляє доводи представника позивача про те, що зазначений акт погодження меж не можна брати до уваги, так як ОСОБА_3 підписуючи його не усвідомлював його значення, оскільки не був спеціалістом в цій галузі. За змістом статті 198 ЗК України кадастрова зйомка включає, зокрема погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Погодження меж суміжним землекористувачем не потребує від нього спеціальних знань, оскільки відбувається фіксація проходження межі в натурі (на місцевості). В разі незгоди суміжного землекористувача з місцеположенням поворотних точок, він був вправі висловити свої зауваження, які підлягали розгляду відповідною комісією. 
Належним чином розроблена технічна документація дозволяє встановити (відновити) межі земельної ділянки навіть у випадку, якщо попередньо встановлені межові знаки зникли, перемістилися або стали невиразними.
Так, згідно з висновком № 070/18 судової земельно-технічної експертизи від 30.05.2019 року на підставі проведеного дослідження, беручи до уваги матеріали цивільної справи та результати топографо-геодезичної зйомки встановлено, що конфігурація земельної ділянки кадастровий номер 0520680202:02:001:0074, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 ) по фактичному використанню відповідає Державному акту серії ЯБ. 399441 від 06.03.2006 року, виданому ОСОБА_1 та технічній документації 2005 року, проте не відповідає цьому акту за площею і межами, при цьому незначні відхилення цих меж відображені на план-схемі (додаток 4 до висновку, т. 2, а.с. 217).
Отже, відповідач набула прав на цю земельну ділянку у визначений законом спосіб, будь-яких порушень чинного законодавства при набутті прав на земельну ділянку ОСОБА_1 допущено не було, право власності на земельну ділянку виникло на законних підставах, а тому правові підстави для визнання недійсним (скасування) як державного акту, так і рішення Агрономічної сільської ради від 26 лютого 2001 року відсутні.
Натомість технічна документація із землеустрою, на підставі якої виданий державний акт на право приватної власності на землю серія ВН, без номера, від 24.03.2000 року на ім`я ОСОБА_3 в матеріалах справи, а також в архіві підприємства, яке нібито займалося її виготовленням, відсутні (т. 2, а.с. 169). 
Відсутність відповідної технічної документації унеможливила визначення експертом місця розташування (координатів) земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 ), що перебувала у власності ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН від 24.03.2000 року, а відтак і накладення земельної ділянки, що знаходилася у власності ОСОБА_3 і земельної ділянки ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 207 (зворот), 211, 212).
Доказів попереднього встановлення меж, розроблення технічної документації із землеустрою ОСОБА_3 і затвердження її у визначеному законом порядку перед виготовленням державного акту серії ВН від 24.03.2000 року, позивачем не надано.
Будівельний паспорт і наявні в його складі проект забудови земельної ділянки забудовника і акт про відведення земельної ділянки під забудову не є документацією із землеустрою, не мають прив`язки до твердих меж, а лише до будівель, які досі не зведено, вказані в них розміри земельної ділянки не відповідають зазначеним в державному акті, зокрема в частині ширини земельної ділянки (т. 1, а.с. 11-14). 
Технічна ж документація 2016 року, виготовлена на замовлення ОСОБА_3 , є технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), про що чітко вказано як в пояснювальній записці, так і в технічному завданні (т. 1, а.с. 16-17, зворот).
При цьому поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що при вирішенні земельних спорів потрібно відрізняти позовні вимоги про встановлення та вимоги про відновлення меж земельної ділянки.
Як вже зазначалося, межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками. Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією № 376 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686).
Тобто встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є компетенцією суду, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18).
Натомість відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. 
Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. 
Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. 
У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. 
Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У разі коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин (пункти 4.1-4.4 Інструкції).
Колегія суддів звертає також увагу, що крім накладення (співпадіння площі) земельної ділянки площею 0,0026 га (26 кв. м.) між земельною ділянкою, що належала ОСОБА_3 , і земельною ділянкою ОСОБА_1 має місце вільна земельна ділянка площе. 0,0008 га (8 кв. м.).
Тому за умов, коли технічна документація із землеустрою (проект відведення земельної ділянки) перед видачею ОСОБА_3 державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН від 24 березня 2000 року відсутня, а документація, виготовлена на його замовлення в 2016 році, є Технічною документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і такою, що виготовлена вперше, тобто фактично є формуванням цієї земельної ділянки і її визначенням як індивідуального об`єкта цивільних прав, повне скасування як рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , так і виданого на його підставі державного акта на право власності на землю на тій підставі, що має місце накладення (співпадіння площі) на 2,5 відсотка, є непропорційним втручанням в її право на вільне володіння своїм майном, що гарантоване зокрема, статтею 1 пункту 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального права відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду і ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частиною першою цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, за подання якої відповідачем по справі ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 3360 грн, що підтверджується квитанцією банку, з позивача підлягає стягненню 3360 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, Суд,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_2 до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі Державного кадастрового реєстратора про визнання недійсним та скасування рішення в частині, визнання недійсним та скасування державного акту, припинення права власності, скасування реєстрації – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі - судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3360 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 28.12.2020

Головуючий                                                І.М. Стадник 
       
Судді                                                        В.В.Сопрун
                                       
                                                               Т.М.Шемета