ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 грудня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №584/349/20 
Номер провадження 22-ц/816/2376/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Левченко Т. А. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Стадником Семеном Валерійовичем,
на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 29 вересня 2020 року в складі судді Токарєва С.М., ухваленого в м. Путивль Сумської області, повне судове рішення складено 05 жовтня 2020 року,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу присудження аліментів,
в с т а н о в и в:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача. 
Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 15 жовтня 2018 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 972 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця.
Дитина сторін проживає разом з позивачкою, відповідач сплачує аліменти несвоєчасно у розмірі близько 1100 грн на місяць, в той час як працює за неоформленим трудовим договором у Російській Федерації і має достойний рівень доходів, інших утриманців не має. 
Син сторін є дитиною з інвалідністю - має вади зору та слуху. Розмір аліментів, який сплачує відповідач не є достатнім для забезпечення потреб дитини, речами першої необхідності, а також для підтримання здоров`я сина, який дорослішає.
Посилаючись на викладені обставини та норми частини 3 статті 181 СК України, ОСОБА_1 просила задовольнити позов про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача, стягнувши з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання сина у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення сином повноліття. Стягнути з відповідача судові витрати.
Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 29 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .
У листопаді 2020 року позивачка подала апеляційну скаргу через свого представника, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та постановити нове рішення, яким задовольнити позов.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення суд безпідставно не врахував вимоги абзацу 2 частини 3 статті 181 СК України, чим порушив право позивачки обрати спосіб стягнення аліментів.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача – адвокат О.В.Абрамович заперечив проти її задоволення і зазначив, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження збільшення витрат на утримання дитини після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі , а факт виїзду його на заробітки до Російської Федерації нічим не підтверджено, тому просив рішення про відмову в задоволенні позову залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що справа про зміну способу стягнення аліментів віднесена процесуальним законом до малозначних, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела належними та допустимими доказами існування передбачених ст. 192 СК України підстав для збільшення розміру аліментів, наявність додаткових витрат на дитину також не належить до тих підстав, з якими законодавець пов`язує можливість збільшення розміру аліментів. 
Проте такий висновок суду першої інстанції суперечить вимогам закону та фактичним обставинам справи.
У справі, яка переглядається суд встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).
ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю (а.с. 8).
Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2018 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання його неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі 972 грн щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-10).
Станом на 01 лютого 2020 року розмір заборгованості по аліментам ОСОБА_2 становив 148 грн 90 коп. (а.с. 11).
З 15 липня 2020 року ОСОБА_2 перебуває на обліку у Путивльській районній філії Сумського обласного центру зайнятості, як безробітний (а.с. 72).
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України).
Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від  20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).
Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
З огляду на зазначені норми матеріального права, а також встановлені у справі обставини, апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заявленого позову, оскільки звертаючись до суду позивачка, посилаючись на норми ч. 3 ст. 181 СК України заявила вимогу саме про зміну способу стягнення аліментів, а не про збільшення їх розміру. 
Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні відомості про доходи відповідача, він не працює, перебуває на обліку, як особа, що бажає працевлаштуватися, висновок суду про те, що вимога про зміну способу стягнення аліментів є фактично вимогою про збільшенням розміру аліментів, ґрунтується на припущеннях і не відповідає встановленим по справі обставинам.
Чинний Сімейний кодекс України не встановлює можливості реалізації особою, яка отримує аліменти, свого права обрати спосіб стягнення аліментів у залежність від зміни сімейного або майнового стану сторін, а також стану їх здоров`я.
Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Матеріалами справи підтверджується, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Син сторін має інвалідність, проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні. 
Відповідач ОСОБА_2 в силу закону зобов`язаний утримувати дитину, за станом свого здоров`я перешкод для працевлаштування не має, може забезпечувати достатній рівень життя для себе та свого сина, інших утриманці не має. 
За встановлених обставин, врахувавши стан здоров`я дитини, матеріальне становище та стан здоров`я відповідача, який хоча і не працює, проте є працездатною молодою людиною, а отже спроможний надавити дитині утримання не менше гарантованого державою розміру, колегія суддів вважає обґрунтованою вимогу про визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання сина у розмірі ј частини доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає інтересам дитини, не ставить у скрутне матеріальне становище платника аліментів, ґрунтується на принципах розумності та справедливості.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Установивши, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України  з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 840,80 грн та за подання апеляційної скарги - 1261,20 грн, від сплати якого звільнена позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, п.п., 3, 4 ч. 1 ст. 376,  381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Стадником Семеном Валерійовичем, задовольнити.
Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 29 вересня 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.
Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2018 року (справа № 584/1139/18) у твердій грошовій сумі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 грудня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 840,80 грн та за апеляційний перегляд справи у розмірі 1261,20 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -                                                                          О.І. Собина

Судді:                                                                                       Т.А. Левченко

                                                                        В.І. Криворотенко