ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1975/20  Номер провадження 33/814/697/20	Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В.  Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., з секретарем Лимар О.М., з участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_2 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.
       Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,4 грн. 

Згідно з постановою, ОСОБА_1 16.09.2020 року о 09 год. 07 хв. в районі будинку № 3 по вул. Тунельна в м. Полтаві керував транспортним засобом "БОГДАН А-09201", держ. номер НОМЕР_1 , здійснюючи регулярні пасажирські перевезення на приміському маршруті № 179-19 "Полтава с. Петрівка", перевозив 41 пасажира при визначеній характеристикою даного транспортного засобу та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 кількості місць для сидіння 22 разом із місцем водія, чим порушив пп. 2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 641 від 22.07.2020 року та п. 4 Постанови Головного державного санітарного лікаря України Міністерства охорони здоров`я України № 23 від 21.05.2020 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі просить скасувати постанову відносно нього та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       На обґрунтування таких вимог пояснює, що біля будинку № 3 по вул. Тунельній, на зупинці громадського транспорту до автобуса зайшла значна кількість людей, після чого у нього виник з ними конфлікт, він намагався їх висадити з автобуса та відмовлявся розпочинати рух. При цьому пасажири не реагували на його зауваження, відмовлялися залишати автобус та блокували його двері. В цей час до автобуса підійшли працівники поліції та повідомили його про вчинене правопорушення.
       Посилається на порушення, допущені при складанні протоколу відносно нього. Зокрема, всупереч ст. 251 КУпАП, з огляду на те, що в протоколі було зазначено про перевезення 47 пасажирів, до матеріалів справи не долучено жодного їх пояснення та не вказано адрес місця проживання.
       Вказує на недопустимість доказу – «Реєстраційна картка ТЗ», оскільки він не оформлений належним чином, не містить відомостей про особу та орган, яким він виданий, дату видачі, підпис уповноваженої службової особи, яка посвідчує достовірність викладеної у ньому інформації та відтиск печатки.
       При цьому протокол, посилань на долучене до нього свідоцтво про реєстрацію ТЗ «Богдан А-09201» д.н. НОМЕР_1 , не містить.
       Також зауважує, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодних доказів, що підтверджують кількість пасажирів автомобіля «Богдан А-09201» д.н. НОМЕР_1 на час його зупинки працівниками поліції та відомостей щодо способу визначення їх кількості, що зазначена у протоколі, а долучений відеозапис відображає лише частину салону транспортного засобу та частину пасажирів. На відеозаписі не видно номерний знак авто, що унеможливлює його ідентифікацію.
       На думку апелянта не надано доказів щодо факту самого перевезення пасажирів, а не їх перебування у автобусі.
       Зазначає, що він є найманим працівником, а не суб`єктом господарювання в розумінні ст. 44-3 КУпАП, а отже не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку. 
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи. 
       Диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Так, норма ст. 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону та інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що регулюють та встановлюють певні санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, законодавчого акту, який регламентує діяльність у вказаній сфері.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 300571 від 16 вересня 2020 року ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.п. 2 п. 11 Постанови Кабінету міністрів України № 641 від 22.07.2020, яким на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено “зелений” рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.
Згідно п. 1 вказаної Постанови її дія поширюється на територію Полтавської області.
Відповідно до абз. 3 п. 4 Постанови, на території м. Полтави на час вчинення адміністративного правопорушення – 16.09.2020, діяв «зелений» рівень епідемічної небезпеки.
Доводи апелянта щодо того, що він перевезенням не займався, є безпідставними та спростовуються відеозаписом, наявним у справі, а також листом відділу з питань транспортних перевезень та зв`язку Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 16.09.2020 № 11-12/517, відповідно до якого 15.09.2020 та 16.09.2020 транспортний засіб Богдан д.н.з. НОМЕР_1 здійснював перевезення пасажирів на приміському маршруті «Полтава – с. Петрівка».
Заперечення ОСОБА_1 щодо кількості пасажирів є також не обґрунтованими, оскільки з відеозапису видно, попри те, що в автобусі зайняті всі сидячі пасажирські місця, транспортний засіб був повністю заповнений пасажирами, які перевозилися стоячи.
Не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення свідків та не долучення показань пасажирів не є порушенням, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
При цьому слід зазначити, що особа, уповноважена на складання протоколу направляє до суду докази та матеріали на підтвердження доведеності вини у вчинені адміністративного правопорушення у тому обсязі, який вважає необхідним, а суд згідно положень ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Щодо доводів апелянта про відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення вказівки про долучення реєстраційної картки ТЗ, то такі доводи є надуманими, оскільки в протоколі зазначено про долучення даного документу. 
Відповідно до реєстраційної картки ТЗ (а.с. 2) та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 3) на автомобіль "Богдан А-09201", д.н.з. НОМЕР_1 , кількість сидячих місць з водієм становить 22 особи, а ОСОБА_1 перевозився 41 пасажир.
При цьому не заслуговують на увагу заперечення апелянта про те, що він не є суб`єктом господарювання, оскільки ані ст. 44-3 КУпАП, ані п.п. 2 п. 11 Постанови не містять вказівку про те, що суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення та закріплені на законодавчому рівні обмеження та заборони стосуються виключно суб`єкта господарювання.
Той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та особисто здійснював перевезення пасажирів у кількості, яка перевищує установлену межу, хоча він міг і повинен був контролювати кількість пасажирів, свідчить про фактичне порушення ним встановлених правил щодо карантину людей, та запроваджених посилених протиепідемічних заходів.
Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом взагалі, оскільки після того, як пасажири, всупереч його запереченню, повністю заповнили салон транспортного засобу, зайнявши місця для сидіння та стояли у салоні - він рух не продовжував, а в цей час до нього підійшли працівники поліції та безпідставно склали протокол. Такі доводи спростовані його ж показаннями наданими до суду першої інстанції письмово та повідомлені судді суду першої та апеляційної інстанції. Так, із цих показань слідує, що повний автобус пасажирів із зайнятими місцями для сидіння, а також тих, які стояли у проході та на підніжках транспортного засобу він провіз щонайменше дві зупинки, після чого був зупинений працівниками поліції.
На відеозаписі, долученому до матеріалів провадження добре видно, що керує переповненим пасажирами транспортним засобом Богдан НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 , а тому доводи в цій частині є безпідставними.
З огляду на це, вважаю доведеним факт вчиненням ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2020 року, про притягнення  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП – без змін.
       Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                        Н.М. Харлан