ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/286/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                                               - Єгорової Н.М.,
суддів                                                            - Коротких А.Ю., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИЛА :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просив:
- визнати протиправною відмову у здійсненні перерахунку основного розміру пенсії відповідно до ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по інвалідності у розмірі за вислугу років, визначеному ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону з 31 липня 2002 року, що діяла на дату призначення пенсії, в розмірі 90 % грошового забезпечення з 01 січня 2018 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704;
- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по інвалідності у розмірі за вислугу років, визначеному ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону з 31 липня 2002 року, що діяла на дату призначення пенсії, в розмірі 90 % грошового забезпечення, визначеного ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 01 січня 2018 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704 та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року адміністративний позов було задоволено частково:
-          визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в здійсненні перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по інвалідності у розмірі за вислугу років, визначеному ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону з 31 липня 2002 року, що діяла на дату призначення пенсії, в розмірі 90 % грошового забезпечення з 01 січня 2018 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704;
-          зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по інвалідності у розмірі за вислугу років, визначеному ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону з 31 липня 2002 року, що діяла на дату призначення пенсії, в розмірі 90 % грошового забезпечення, визначеного ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 01 січня 2018 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704 та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку;
-          у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в  Чернігівській області, подало апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він здійснив перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року у відповідності до вимог законодавства. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не досліджував того, що з позивач отримує пенсію на підставі ст. 21  та з відповідною заявою про перехід на пенсію за вислугою років відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області не звертався. Крім того, апелянт зазначає, що позивач пропустив строк звернення до суду.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області. 
До 31 грудня 2017 року позивач отримував пенсію по 2 групі інвалідності внаслідок захворювання, отриманого при виконанні інтернаціонального обов`язку, в розмірі пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) - в розмірі 90 % грошового забезпечення.
На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» Головне управління Пенсійного фонду у Чернігівській області з врахуванням умов ст. 13 Закону № 2262-XII, яка передбачала, що розмір пенсії за вислугою років не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення, здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року у розмірі 80 % від суми грошового забезпечення згідно з нормами ст. 21 Закону № 2262-XII, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи.
ОСОБА_1 17 грудня 2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про перерахунок розміру пенсії із застосуванням 90 % суми грошового забезпечення, визначеного ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Однак рішенням, яке оформлене листом від 26 грудня 2019 року № 4836/02/К-12, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача зазначивши, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року № 103 ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року за відповідною посадою, за нормами чинними станом на 01 березня 2018 року у розмірі 80 % суми грошового забезпечення
Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо здійснення перерахунку пенсії у розмірі 80 %, замість необхідного розмірі - 90 % суми грошового забезпечення протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166 зміни до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
Крім того, суд першої інстанції наголосив на тому, що перерахунок пенсії у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
В іншій частині позовних вимог суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення останніх.
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-XII), яким держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
З матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечується, що до 31 грудня 2017 року позивач отримував пенсію по 2 групі інвалідності внаслідок захворювання, отриманого при виконанні інтернаціонального обов`язку, в розмірі пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 23 Закону № 2262-XII - в розмірі 90 % грошового забезпечення.
Розміри пенсії по інвалідності встановлено ст. 21 Закону № 2262-XII.
Разом з тим, відповідно до ст. 23  Закону № 2262-XII у разі наявності у особи з інвалідністю з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт «а» ст. 12), пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт «а» ст. 13).
Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-XII, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст. 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
В подальшому, до ст. 13 Закону № 2262 Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI внесені зміни, якими обмежено максимальний розмір пенсії на рівні 80 % від відповідних сум грошового забезпечення.
Крім того, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII також внесені зміни до ст. 13 Закону № 2262-XII та змінено максимальний розмір пенсії до 70 % від сум грошового забезпечення.
З огляду на зазначені обставини відповідач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 , та визначив розмір перерахованої пенсії визначено на рівні 80% грошового забезпечення, не зважаючи на те, що розмір при призначенні пенсії було встановлено на рівні 90 % грошового забезпечення.
У апеляційній скарзі відповідач стверджує, що позивач не звертався до нього із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років.
Разом з тим, колегія суддів ставиться до вказаних доводів апелянта критично з огляду на те, що вказані обставини не є предметом доказування у справі, яка розглядається. 
Як раніше зазначалось, позивач до 01 січня 2018 року отримував пенсію по інвалідності 2 групи у розмірі пенсії за вислугою років 90 % грошового забезпечення як це передбачено ст. 23 Закону № 2262-XII. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи розрахунковими листами та не заперечувались відповідачем у відзиві на адміністративний позов та у апеляційній скарзі.
Статтею 22 Конституції України  визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Колегія суддів зазначає, що оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до ч. 2  ст. 13 Закону 2262-XII, щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у відповідному (зменшеному) розмірі грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії.
При перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. 63 Закону №2262-ХІІ  на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч. 2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії є незмінним.
Відтак, правомірними є висновки суду першої інстанції, що перерахунок пенсії позивачу пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, тому при визначенні відсоткового розміру пенсії не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у зразковій справі у рішенні від 04 лютого 2019 року у справі №240/5401/18, яке залишено без змін постановою Великою Палатою Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року.
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку з 01 січня 2018 року.
Стосовно доводів апелянта про необхідність застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
КАС України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Натомість, спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та строки перерахунку пенсій є Закон № 2262-ХІІ.
Згідно з ч. 3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Враховуючи, що під час здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівські області неправомірно зменшило раніше визначене відсоткове значення розміру основної пенсії з 90 % на 80 %, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що перерахунок пенсії у розмірі 90% від відповідних сум грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01 січня 2008 року не проведений з вини державних органів, на яких покладено обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії, а тому право позивача на перерахунок пенсії з 01 січня 2008 року не може бути обмежено будь-яким строком в силу вимог ч. 3 ст. 51 зазначеного вище Закону.
Враховуючи вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 286, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                       Н.М. Єгорова 

Судді                                                                                               А.Ю. Коротких

                                                                                                        І.В. Федотов