Постанова 
Іменем України 
 
29 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 309/1822/17
провадження № 51- 6282 км 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                     ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання       ОСОБА_4 ,
прокурора                                         ОСОБА_5 ,   
захисника                                          ОСОБА_6 ,
потерпілого                                       ОСОБА_7 ,
в режимі відеоконференції:
захисника                                         ОСОБА_8 ,
законного представника 
засудженої ОСОБА_9                 ОСОБА_10 ,             
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_9 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 03 червня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від                         13 лютого 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017070050000177, за обвинуваченням 
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  уродженки та   жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1                          ст. 185 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2                              ст. 115 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 03 червня                     2019 року визнано винуватими та засуджено:
-          ОСОБА_11 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 років позбавлення волі;
-          ОСОБА_9 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів,  шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років. 
Вирішено цивільний позов, питання речових доказів та процесуальних витрат.  
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , яка на час описуваних подій була неповнолітньою, визнано винуватими та засуджено за те, що вони, 19 лютого 2017 року, приблизно о 03:00 год, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою між собою про вбивство матері – ОСОБА_12 через конфліктну ситуацію з гаманцем знайомого ОСОБА_13 , діючи за заздалегідь узгодженим між собою планом, переконавшись, що мати заснула, взяли ніж та дерев`яну скалку і підійшли до ліжка в спальні, де ОСОБА_11 наніс ОСОБА_12 не менше шести ударів дерев`яною скалкою в різні ділянки голови, кілька ударів по руках,  множинні удари ножем в передню частину шиї та грудної клітки справа. Після цього, передав ніж неповнолітній ОСОБА_9 , яка нанесла ним близько двох ударів у передню частину шиї матері. 
 
Загалом ножем ОСОБА_11 та ОСОБА_9 нанесли матері ОСОБА_12 не менше 17 ударів та спричинили тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран грудної клітини  справа по середньо-пахвинній лінії, середньої третини шиї по передній поверхні, нижньої долі правої легені, хрящів гортані, щитовидної залози, трахеї, стравоходу. У зв`язку з тим, що внаслідок нанесення ударів у ОСОБА_12 була сильна кровотеча, з метою попередження сильного забруднення квартири кров`ю, неповнолітня ОСОБА_9 накрила шию та обличчя матері подушкою і утримувала подушку, доки ОСОБА_12 не померла на місці події.
Переконавшись у настанні смерті матері, ОСОБА_11 та неповнолітня ОСОБА_9 відразу після вчинення злочину загорнули труп у ковдру, принесли до берегу річки Ріка, зняли одяг з трупа та зіштовхнули у воду в ділянці річки біля ресторану «Ріка», що на об`їзній трасі в м. Хусті.
Повернувшись додому, ОСОБА_11 та неповнолітня ОСОБА_9 , з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений особливо тяжкий злочин, зібрали в пакети забруднені кров`ю подушки, простирадло, матрац, а також куртку та чоботи матері, які ОСОБА_11 заховав у підсобному приміщенні під сходами будинку АДРЕСА_2 . Також ОСОБА_11 та неповнолітня ОСОБА_9 виключили мобільний телефон ОСОБА_12 та сховали його в м`яку іграшку в квартирі, щоб імітувати безвісне зникнення матері. Крім цього, ОСОБА_11 та неповнолітня                   ОСОБА_9 змили сліди крові із знарядь злочину – дерев`яної скалки та кухонного ножа, а також змили кров з підлоги, ліжка, стіни біля ліжка.
Крім того, ОСОБА_9 засуджено за те, що вона, 10 грудня 2016 року близько                  22:00 год, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою:                                    АДРЕСА_1 таємно викрала з внутрішньої кишені куртки              ОСОБА_13 гаманець з грошовими коштами та іншим майном останнього, заподіявши потерпілому шкоду на загальну суму 36 782, 32 грн. 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року вирок суду першої інстанції змінено. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_11 та                 ОСОБА_9 у строк покарання попереднє ув`язнення з 20 лютого 2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок суду залишено без зміни. 
Крім того, зазначеною ухвалою апеляційного суду скасовано ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 26 червня 2019 року про роз`яснення вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 03 червня 2019 року. 
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_9 і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує про порушення вимог ст. 384 КПК України, в зв`язку з не долученням до обвинувального акту письмового роз`яснення прокурора про право на розгляд даного кримінального провадження судом присяжних та не роз`ясненням такого права під час підготовчого судового засідання. Також вважає недопустимим доказом – дані протоколу слідчого експерименту з ОСОБА_9 , оскільки зазначені слідча дія була проведена без участі захисника. 
Під час касаційного розгляду захисник ОСОБА_6 підтримав подану ним касаційну  скаргу і просив її задовольнити.  
Позиції інших учасників судового провадження
Потерпілий ОСОБА_7 надіслав заперечення на касаційну скаргу в яких, посилаючись на безпідставність наведених захисником ОСОБА_6 доводів, просив залишити оскаржувані судові рішення без зміни. 
Під час касаційного розгляду потерпілий також просив залишити касаційну скаргу захисника без задоволення.
Прокурор, посилаючись на обґрунтованість наведених у касаційній скарзі захисника доводів щодо не роз`яснення засудженій ОСОБА_9 права на суд присяжних, просила скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. 
Законний представник ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_8 під час касаційного розгляду також підтримали касаційну скаргу захисника та просили її задовольнити.   
Мотиви Суду
Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1  ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у ст. 21 КПК України.
Критерії визначення складу суду, повноважного на розгляд кримінального провадження, встановлені нормою ст. 31 КПК України. Залежно від ступеня тяжкості злочину та (або) виду суб`єкта злочину провадження у суді першої інстанції здійснюється: суддею одноособово, колегіально судом у складі трьох суддів, судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних.
Так, ст. 384 КПК України визначено, що прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду. Суд також зобов`язаний роз`яснити право на розгляд справи судом присяжних під час підготовчого судового засідання та у разі, якщо обвинувачений заявить таке клопотання, призначити кримінальне провадження до розгляду саме таким складом суду.
Інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватись до реалізації такого права і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки в такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, у цій справі відсутнє письмове роз`яснення прокурора засудженій ОСОБА_9 про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних. 
Крім того, вивченням матеріалів кримінального провадження та  прослуховуванням аудіозаписів судових засідань встановлено, що суд першої інстанції також не виконав вимог ч. 1 ст. 384 КПК України та не роз`яснив під час підготовчого судового засідання ОСОБА_9 її права на розгляд провадження судом присяжних.
Право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист.
Зазначений висновок узгоджується і з позицією Верховного Суду України у постанові від 25 червня 2015 року у справі № 5-111кс15 та позицією Верховного Суду, викладеною у  постанові № 51-1253зпв18 від 07 листопада 2018 року у справі                        № 751/4876/15-к.
Так, Верховний Суд констатував, що право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист, і невиконання судом під час підготовчого судового засідання вимог ст. 384 КПК України є безумовною підставою для скасування судових рішень судом вищої інстанції. Суд під час підготовчого судового засідання повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Суд апеляційної інстанції, під час розгляду провадження за апеляційними скаргами прокурора, засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_6   залишив поза увагою зазначене порушення вимог ст. 384 КПК України, допущене судом першої інстанції, що свідчить про формальне здійснення апеляційного розгляду та постановлення ухвали, яка не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Тому, враховуючи наведене, судові рішення у цій справі підлягають скасуванню як такі, що постановлені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, оскільки тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, а касаційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
При цьому, зважаючи на положення ч. 3 ст. 31 КПК України та, у порядку ч. 2                  ст. 433 КПК України, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню і щодо ОСОБА_11 .
Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно врахувати викладене та, з дотриманням вимог кримінального і кримінального процесуального закону, ухвалити законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням прав сторін. 
Водночас, що стосується інших доводів касаційної скарги захисника, то зважаючи на встановлення судом касаційної інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з яким судові рішення в цій справі у будь-якому разі підлягають скасуванню, вони не перевіряються. 
У зв`язку зі скасуванням судових рішень, а також беручи до уваги те, що                       ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , обвинувачені у  вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою забезпечення судового розгляду,  суд вважає за доцільне  залишити їх  під вартою на строк, мінімально необхідний для вирішення зазначеного питання судом першої інстанції, який у будь-якому разі не може перевищувати 60 діб.
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 03 червня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року щодо ОСОБА_9 та, в порядку ч. 2 ст. 433 КПК України, щодо ОСОБА_11 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. 
Запобіжний захід ОСОБА_9 та ОСОБА_11 обрати у вигляді тримання під вартою на 60 днів. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.      
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                      ОСОБА_3