КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
15 грудня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 369/14671/18
провадження № 22-ц/824/14430/2020
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Кравець В.А.,(суддя-доповідач)
суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 
відповідач -  ОСОБА_2 
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 
 
на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2020 року у складі судді Дубас Т.В.
 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення грошових коштів, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У листопаді 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3   звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати угоду №01-2018 від 09 січня 2018 року, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; стягнути з останнього на користь позивача грошові кошти за вказаною угодою у розмірі 71 878,90 грн, з яких 51 440 грн - сума основного боргу; 14 351,76 грн - пеня; 4 361,15 грн - інфляційні втрати та 1 725,99 грн 3% річних; стягнути з відповідача на користь позивача 1 423,59 грн судового збору та 15 000 грн витрат на правову допомогу.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 09 січня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено угоду №01-2018, відповідно до якої ОСОБА_2 зобов`язався виконати роботи по виготовленню, доставці і монтажу сходів у сауні ОСОБА_1 .
На виконання умов угоди 31 січня 2018 року позивачем сплачено, а відповідачем отримано оплату в розмірі 1 780 доларів США, що еквівалентно 51 440 грн, та підтверджується відповідною розпискою.
Стверджувала, що станом на день звернення до суду з позовом ОСОБА_2 не виконав зобов`язання, передбачені укладеною між сторонами угодою.
З огляду на вказане та у відповідності до ст. 693 ЦК України, просила стягнути з відповідача 51 440 грн основної суми боргу; 14 351,76 грн - пені; 4 361,15 грн - інфляційних втрат та 1 725,99 грн - 3% річних.
Звертала увагу суду на те, що відповідно до умов договору про надання правової допомоги, додатку №1 до вказаного договору, а також акту приймання-передачі наданих послуг №1, позивач за отримані послуги адвоката сплатила 15 000 грн, які також просила стягнути на свою користь з відповідача.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з указаним рішенням 15 жовтня 2020 року представник позивача звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно встановлені обставини, що мають значення для справи, невірно оцінені надані позивачем докази, у зв`язку з чим рішення суду є незаконним та необґрунтованим.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що після здійснення частково монтажу сходів відповідачем, позивачем та її чоловіком були виявлені значні недоліки в якості матеріалів, у зв`язку з чим прийняте рішення про демонтаж частково змонтованого виробу та усунення вказаних недоліків з боку ОСОБА_2 у приміщенні його майстерні.
Стверджує, що після вивезення виробів відповідачем для усунення недоліків, дані вироби на теперішній час до об`єкту монтажу не доставлені та не змонтовані.          ОСОБА_2 відмовляється усувати недоліки без додаткової плати з боку позивача.
Зазначає, що суд, невірно зрозумівши та оцінивши покази свідка ОСОБА_4 , дійшов хибного висновку про те, що сходи були повністю змонтовані, а потім, після повної оплати та виявлених недоліків, демонтовані. 
Вказує, що районний суд не взяв до уваги п.6 угоди від 09 січня 2018 року, що передбачає гарантійне обслуговування виробів виконавцем строком на 12 місяців.
Стверджує, що відповідно до ст. 849 ЦК України 02 травня 2019 року уклала договір підряду з ФОП ОСОБА_5 , який виконав роботу відповідача.
Також указує на те, що оплата, яка надавалася відповідачу, слугувала стовідсотковим авансовим платежем та передавалася останньому ще до укладання угоди.
01 грудня 2020 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подано відзив, в якому остання просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, оскільки вважає її необґрунтованою та незаконною.
 Зазначає, що угодою від 09 січня 2018 року не передбачена сплата будь-яких авансових платежів, з огляду на що позивач надала відповідачу грошові кошти після повного виконання відповідачем своїх зобов`язань. 
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для розірвання спірної угоди, оскільки з відповідачем проведено повний розрахунок і дана угода припинила свою дію відповідно до п.п. 2, 12 вказаної угоди.
Так як судом не встановлено невиконання відповідачем зобов`язань, взятих за укладеною між сторонами угодою №01-2018 від 09 січня 2018 року, не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, у тому числі, пені, інфляційних втрат та 3% річних.
Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Судом установлено, що 09 січня 2018 року між сторонами був укладений договір (угода) підряду № 01-2018, відповідно до якого відповідач зобов`язався виконати роботи по виготовленню, доставці і монтажу сходів в сауні позивача. Жодних особливостей виготовлення сходів, їх колір, розмір, вид деревини тощо даною угодою передбачені не були.
Умов, за яких сторони можуть розірвати даний правочин, у договорі не передбачено.
Пунктом 2 спірної угоди встановлено, що вартість виробів, з урахуванням матеріалів, робіт по виготовленню, доставці і монтажу згідно з даною угодою складає 1 780 доларів США, що еквівалентно 51 440 грн. Пунктом 3 визначено, що строк здачі виготовленого виробу - 10 лютого 2018 року.
Пунктом 12 спірного правочину визначено, що угода дійсна на весь період до повного розрахунку по виконаним роботам.
На сторінці 2, вкінці даної угоди міститься розписка відповідача про те, що він                       31 січня 2018 у повному обсязі отримав кошти у розмірі 1 780 доларів США.
У вказаній угоді, укладеній між сторонами, не визначено, за якою процедурою має відбуватися приймання-передача виконаних робіт.
Відповідач є фізичною особою-підприємцем, здійснює діяльність відповідно до коду КВЕД 16.23 «Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів».
22 серпня 2018 року позивачем було направлено відповідачу вимогу від 06 серпня 2018 року про повернення сплачених на підставі спірної угоди коштів, так як роботи за угодою не виконані та прийняття виробу не мало місце.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
За змістом ст.ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
У той же час, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, що прямо передбачено ч. 4 ст. 631 ЦК України. Проте поняття «строк дії договору» та «строк виконання зобов`язання» не є тотожними.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Частиною 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Статтею 849 ЦК України визначено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.
Частинами 1-3 ст. 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.
Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Згідно зі ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.
Розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 07 серпня 2018 року у справі №910/7981/17).
Таким чином, виходячи зі змісту п.п. 2 та 12 спірної угоди, зважаючи на те, що з відповідачем було проведено повний розрахунок, про що на цій же угоді міститься відповідна розписка, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірна угода припинила свою дію та розірвати її вже не можливо.
Також місцевий суд вірно встановивши, що умовами спірного договору було передбачено, що повний розрахунок за спірною угодою має місце саме за виконані роботи, авансові платежі у договорі не передбачені, врахувавши, що позивач з відповідачем провела повний розрахунок за даною угодою, дійшов обґрунтованого висновку, що роботи за спірною угодою відповідачем були виконані.
Відсутність актів приймання-передачі виконаних робіт такого висновку не спростовує, оскільки такі акти не передбачені спірною угодою.
Той факт, що позивач не була задоволена роботою відповідача і сходи, виконані відповідачем, були розібрані, не спростовує факту виконання відповідачем умов спірної угоди, так як вона не містила особливих вказівок щодо виготовлення та монтажу сходів, їх фарбування, розмірів, кольору, матеріалу тощо, за її умовами відповідач лише повинен був виконати роботи по виготовленню, доставці і монтажу у сауні позивача.
Покази допитаних судом першої інстанції свідків вищевказаних обставин не спростовують.
Окрім того, місцевим судом вірно зауважено, що до серпня 2018 року позивач не мала до відповідача жодних претензій. Доказів того, що позивач скористалась своїми правами, передбаченими ст.ст. 849, 853 ЦК України, ані в суді першої, ані апеляційної інстанції надано не було.
Зважаючи на викладене, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю, оскільки позивач сплатила відповідачеві повну суму відповідно до умов договору, з огляду на що угода вважається припиненою у зв`язку з її виконанням, а ОСОБА_2 , у свою чергу, виконані роботи по виготовленню, доставці та монтажу сходів відповідно до умов договору. На підтвердження зворотного у матеріалах справи не міститься жодних доказів.
Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи. Інші доводи  апеляційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, встановлених на їх підставі обставин справи, а також власного тлумачення норм чинного законодавства.
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для  його скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
            Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
            Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2020 року - залишити без зміни.   
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                             В.А. Кравець

Судді                                                                                         О.Ф. Мазурик 

                                                                                                       Л.Д. Махлай