ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1222/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №710/180/20 Категорія:  	Побережна Н. П. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       15 жовтня 2020 року : Черкаський апеляційний суд в складі:
               
суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М. 
за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 05 травня 2020 року, ухваленого у складі судді Побережної Н.П., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

в с т а н о в и в :

       У лютому 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06 листопада 2007 року відповідач отримала кредит в розмірі 29000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. 
Відповідач належним чином умови договору не виконувала, у зв`язку з чим станом на 27 січня 2020 року має заборгованість у розмірі 12376 гривень 41 копійка, з яких: 
       - 4000 гривень - заборгованість за тілом кредиту;
- 7110 гривень 87 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 
- 200 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 
- 500 гривень - штраф (фіксована частина);
- 565 гривень 54 копійки - штраф (процентна складова). 
На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 12376 гривень 41 копійка за кредитним договором № б/н від 06 листопада 2007 року та судові витрати у розмірі 2102 гривні.
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 05 травня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 листопада 2007 року в сумі 4000 гривень. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що проценти та штрафи передбачені лише в Умовах та правилах надання банківських послуг, які не підписані позичальником. Інших доказів про узгодження умов про нарахування процентів, пені та штрафів з позичальником банк не надав. Тому, суд відмовив в цій частині позовних вимог. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту суд послався на та те, що оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти за тілом кредиту в сумі 4000 гривень в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, вони підлягають до стягнення.
       Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення районного суду в цій частині та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зазначені позовні вимоги, в іншій частині рішення залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що відповідач був належним чином проінформований про умови кредитування, в тому числі щодо сплати процентів за користування кредитом, а також пені та штрафів. З виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково погашав наявну заборгованість та продовжував користуватись кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці, у тому числі і після перевипуску картки. 
Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.
       Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
       Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 листопада 2007 року ОСОБА_1 підписала заяву позичальника №CSXRRX05500235, адресовану АТ КБ «ПриватБанк».
Згідно з цією заявою, банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 1684 гривень 80 копійок, на строк 12 місяців з 06 листопада 2007 року по 06 листопада 2008 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового Інструменту у розмірі 41 гривні 28 копійок, та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 280 гривень 80 копійок, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця Позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 191,1 гривень, для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. 
Для виконання зобов`язань Банк відкриває Позичальнику рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов (а.с.10).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що  зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно заяви позичальника від 06 листопада 2007 року при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої визначений у п.5.1 умов за кожний день прострочки.
Однак у п.5.1 умов та правил надання банківських послуг, доданих до позовної заяви зазначено не про розмір пені, а про призупинення дії картки та відмову в продовженні строку дії картки.
Також, в заяві мається посилання на п.3.3 Умов, які повинні передбачати випадки зміни відсоткової ставки за кредитом. Однак, в п.3.3 доданих банком Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що підписання даного договору є прямою та безумовною згодою відносно розміру кредитного ліміту установленого банком.
Крім того, у другому абзаці зазначеної заяви позичальника вказано про те, що кредит надається з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, тоді як в цій же заяві в графі базової процентної ставки за кредитом вказано про 3% на місяць на залишок заборгованості, тобто 36% річних, при цьому в наданому до позовної заяви розрахунку процентна ставка ( поточна) – 30 %.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України  кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. (ст..76 ЦПК України)
Оцінивши зміст позовної заяви і доданих до неї доказів суд приходить до висновку, що заява позичальника від 06 листопада 2007 року не містить відомостей, на які посилається позивач, тобто вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не узгоджуються із укладеним з  ОСОБА_1 договором який має також суперечливі пункти його істотних умов.
Право суду апеляційної інстанції вийти за межі доводів та вимог апеляційної скарги передбачено частиною четвертою статті 367 ЦПК України, але суд не може переглядати рішення в тій частині на яку апеляційна скарга не подана.
Так, на рішення суду апеляційна скарга подана позивачем, який просить змінити рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за комісією, пені та штрафів, а в частині стягнення тіла кредиту рішення суду залишити без змін.
Відповідач в  апеляційному порядку рішення суду не оскаржила.
Відтак, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права переглядати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, оскільки на цю частину взагалі не подана апеляційна скарга.
Суд не приймає докази які додані до апеляційної скарги, а саме довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» виписку по рахункам відповідача, довідку про зміну умов кредитування оскільки апелянтом не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.3 ст.367 ЦПК України).
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Перешкод, у передбаченому ЦПК порядку, подати до суду першої інстанції докази у ПАТ КБ «Приватбанк» не було, більше того останнє звернулось до суду першої інстанції з клопотанням про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с.28) та клопотанням про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.27) в якій зазначило про подачу необхідних доказів і в судові засідання не з`являлось, в зв`язку з чим, має нести ризик настання негативних наслідків пов`язаних з вчасно неподаними доказами.
За наведених вище обставин суд  не вбачає підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.
           Керуючись ст. ст. 368, 374, 375,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»  - залишити без задоволення, а рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 05 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови виготовлений 15 жовтня 2020 року.

Судді