Ухвала    
 
28 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 286/3127/19
провадження № 61-14906ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 24 квітня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмачгазбудсервіс» про визнання незаконним та зміну дати формулювання причин звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги при звільненні, компенсації за дні невикористаної відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
ВСТАНОВИВ: 
09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 24 квітня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року, що підтверджується відомостями на поштовому конверті, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження.
Згідно з частиною першою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України.
Частиною третьою статті 390 ЦПК Українипередбачена можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з інших поважних причин.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 просить поновити строк на касаційне оскарження та зазначає, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції ним не отримано, з її текстом він ознайомився 10 вересня 2020 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Жодних доказів на підтвердження того, що судом апеляційної інстанції не було направлено йому копії постанови Житомирського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року, чи таку не було ним отримано, заявник не надає.
17 серпня 2020 року вказане судове рішення було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а відтак з цієї дати було відкритим для безоплатного цілодобового доступу. Таким чином, наведені у клопотанні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними.
У відповідності до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
У зв`язку з наведеним вище, заявникові слід направити до суду касаційної інстанції належні та достатні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки безпідставне поновлення такого строку є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Разом з тим, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертоїстатті 392 ЦПК України до неї не додано документа про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.
Таким чином, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.
Оскільки ОСОБА_1 не наводить достатніх та обґрунтованих підстав для звільнення його від вчинення такої процесуальної дії, він має сплатити судовий збір за подання даної касаційної скарги в частині вимог щодо зміни дати та формулювання причин звільнення і стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Підпунктами 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана, зокрема, фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а                за подання до суду цією ж особою позовної заяви немайнового                          характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року складав 1 921,00 грн.
За змістом частини третьої статті6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. 
На підставі зазначеного, враховуючи наявність у позовній заяві вимог майнового та немайнового характеру, виходячи з ціни позову, судовий збір за подання касаційної скарги у цій справі підлягає сплаті у розмірі 3 876,02 грн        ((116 960,76 х 1% +1 921,00 х 0,4) х 200%).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору заявникові необхідно надати до суду відповідний документ, або ж документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За таких обставин касаційну скаргу необхідно залишити без руху і надати заявникові строк для виправлення вищезазначених недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 24 квітня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Якщо наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                            В. О. Кузнєцов