УХВАЛА

29 жовтня 2020 року  
Київ
справа №120/2914/19-а
адміністративне провадження №К/9901/26335/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2020 року у справі №120/2914/19-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Служби безпеки України у Вінницькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України у Вінницькій області, які полягають у неповному нарахуванні та невиплаті йому, як військовослужбовцю належного грошового забезпечення в період з 16 березня 2017 року по теперішній час;

- зобов`язати відповідача з дати прийняття судом рішення, яке набуде законної сили, покласти на позивача виконання окремих завдань, які визначити тимчасовими функціональними обов`язками або тимчасовим виконанням обов`язків за вакантною (невакантною) посадою;

- зобов`язати Управління Служби безпеки України у Вінницькій області з дати прийняття судом рішення, яке набуде законної сили, здійснити з 16 березня 2017 року перерахунок і нарахування та виплатити матеріальне і грошове забезпечення всіх видів за посадою, яку він займав до зарахування в розпорядження, з урахуванням отриманих сум за період з березня 2017 року по липень 2018 року, а також зобов`язати виплачувати йому встановлену суму місячного розміру грошового забезпечення до закриття кримінального провадження № 52017000000000025 стосовно нього або постановлення вироку судом у зазначеному кримінальному провадженні.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року позовні вимоги задоволені частково.

Визнано протиправними дії Управління Служби безпеки України у Вінницькій області, які полягають у неповному нарахуванні та невиплаті військовослужбовцю ОСОБА_1 належного йому матеріального та грошового забезпечення. Зобов`язано Управління Служби безпеки України у Вінницькій області здійснити перерахунок, нарахування та виплату військовослужбовцю ОСОБА_1 матеріального та грошового забезпечення всіх видів за посадою, яку він займав до зарахування у розпорядження, з урахуванням сум, що були виплачені відповідачем у період з березня 2017 року по липень 2018 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2020 року апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області задоволено, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_1 та прийнято нову постанову, якою у позові ОСОБА_1 у вказаній частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з цим судовим рішенням, ОСОБА_1 10 жовтня 2020 року надіслав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), в якій скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2020 року у справі №120/2914/19-а і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України") касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Оскаржувану постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду ухвалено 22 червня 2020 року, повний текст рішення складено 24 червня 2020 року. 

З матеріалів касаційної скарги і наявного у її тексті клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження встановлено, що ОСОБА_1 29 липня 2020 року вперше подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2020 року у справі №120/2914/19-а. Проте, ухвалою Верховного Суду від 8 вересня 2020 року касаційну скаргу повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки касаційна скарга не містить підстав касаційного оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2020 року, визначених частиною 4 статті 328 КАС України. Вдруге з касаційною скаргою ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду 10 жовтня 2020 року. 

За таких обставин, Верховний Суд визнає поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені скаржником.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

- якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи потребують перевірки.

Отже, касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням строку на касаційне оскарження, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні. 

Одночасно, Верховний Суд враховує те, що дана справа відноситься до справ незначної складності, однак питання правильного застосування норм права, порушеного в касаційній скарзі, може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому відповідно до положення пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України колегія суддів вважає за потрібне відкрити касаційне провадження.

Керуючись статтями 327-331, 334, 335, 338 КАС України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

1. Визнати поважними причини пропуску строку ОСОБА_1 на касаційне оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2020 року у справі №120/2914/19-а і поновити його.

2. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2020 року у справі №120/2914/19-а.

3. Витребувати з Вінницького окружного адміністративного суду матеріали справи №120/2914/19-а.

4. Встановити іншим учасникам справи п`ятнадцятиденний строк з моменту вручення копії ухвали про відкриття касаційного провадження у справі для подання відзиву на касаційну скаргу та доказів надсилання (надання) копії такого відзиву з доданими до нього документами іншим учасникам справи.

5. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.
…………………………….

…………………………….

…………………………….

Н.М.          Мартинюк
А.В.          Жук
Ж.М.          Мельник-Томенко,
Судді          Верховного Суду