ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.004997 пров. № А/857/10793/20	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                Гнатик А.З.
за участі представника відповідача:             Палій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного підприємства “Львіввугілля” на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року (рішення ухвалене у м. Львові судом у складі головуючого судді Сидор Н.Т.) у справі за позовом Офісу великих платників податків ДПС до Державного підприємства “Львіввугілля”  про стягнення коштів з рахунків платника податків,-
                                                   ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства “Львіввугілля” про стягнення з рахунків у банках, обслуговуючих ДП “Львіввугілля” та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків в рахунок погашення його податкового боргу кошти в сумі 7593599,20 грн..
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що відповідачем не сплачено до державного бюджету суми податкового боргу у розмірі 7593599,20 грн, що є підставою для стягнення його в примусовому порядку шляхом пред`явлення контролюючим органом відповідного позову згідно з повноваженнями, визначеними ст. 19-1 та п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України. Просив позов задоволити.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з рахунків у банках, обслуговуючих Державне підприємство “Львіввугілля” та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків в рахунок погашення його податкового боргу кошти в сумі 7 593 599, 20 грн.
Рішення суду першої інстанції оскаржило Державне підприємство “Львіввугілля”. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що ДП “Львіввугілля” зареєстровано як суб`єкт підприємницької діяльності Сокальською районною державною адміністрацією Львівської області 17.01.2003 за № 14081200000000005; включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за № 32323256 та перебуває на обліку як платник податків у Львівському управлінні Офісу великих платників податків ДФС з 28.01.2003 за № 02-215.
Як вбачається з інтегрованої картки платника податків та довідкою про розрахунок суми податкового боргу по частині чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до державного бюджету відповідно до закону, по ДП “Львіввугілля” станом на 24.09.2019 рахується заборгованість на загальну суму 7 593 599,20 грн.
Вказаний податковий борг відповідача виник на підставі наступного.
30.03.2012 Державною податковою службою у Львівській області проведено планову виїзну перевірку Державного підприємства “Львіввугілля” (код ЄДРПОУ 32323256) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2010 по 30.09.2011, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 по 30.09.2011.
За результатами проведеної планової виїзної перевірки Державною податковою службою у Львівській області складено акт від 30.03.2012 року № 57/22-1006/32323256.
На підставі складеного акту перевірки 26.04.2012 Спеціалізованою Державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Львові ДПС  винесено податкове повідомлення - рішення № 000390802/212, яким збільшеного суму грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств) на 9517223,75 грн. (за основним платежем – 7613779,00 грн, за штрафними санкціями – 1903444,75 грн.).
Державне підприємство “Львіввугілля” оскаржило податкове повідомлення-рішення від 26.04.2012 № 000390802/212 до суду.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.12.2012 у справі № 2а-8123/12/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2015, позов державного підприємства “Львіввугілля” задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ від 26.04.2012 № 000390802/212.
Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.04.2019 у справі № 2а-8123/12/1370 касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів задоволено частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.12.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2015 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.04.2012 № 0000390802/212 в частині основного платежу у сумі 7613779,00 грн., в цій частині у задоволенні позову державного підприємства “Львіввугілля” відмовлено. В іншій частині постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.12.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2015 залишено без змін.          
На підставі акту перевірки від 30.02.2012 №57/22-1006/32323256, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду  від 24.04.2019 у справі № 2а-8123/12/1370, за встановлені порушення ст. 58 Закону України “Про державний бюджет на 2010 рік”, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.2010 № 610 “Про порядок відрахування у 2010 році державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу)” винесено податкове повідомлення-рішення від 15.05.2019 №000453802, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань) на 7613779,00 грн.
Вказані обставини встановлені рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі № 1.380.2019.005571, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2020, та у силу ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України не потребують доказування.
Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 15.05.2019 №000453802 скеровано на адресу ДП “Львіввугілля” супровідним листом 16.05.2019 та згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення отримано уповноваженою особою відповідача 20.05.2019.
По визначеному у податковому повідомленні-рішенні від 15.05.2019 №000453802 платежу у зв`язку з черговістю сплати залишилась заборгованість у розмірі 7593599,20 грн, що підтверджується долученою позивачем довідкою про розрахунок суми податкового боргу по частині чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до державного бюджету відповідно до закону по ДП “Львіввугілля” станом на 24.09.2019.
Так, звернення до суду з цим адміністративним позовом обумовлене несплатою відповідачем у встановлений законом строк узгоджених сум грошових зобов`язань згідно з податковим повідомленням-рішенням від 15.05.2019 № 000453802.
Пунктом 15.1. ст. 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно п. 16.1.4. ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п. 56.11 ст. 56 ПК України).
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
          Як встановлено в абз. 4 п. 56.18  ст. 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу, податкове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Таким чином, у разі несплати платником податків  протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, визначених контролюючим органом грошових зобов`язань та не оскарження у зазначений строк відповідного рішення контролюючого органу, такі податкові зобов`язання вважаються узгодженими.
Як вже було встановлено апеляційним судом, податкове повідомлення-рішення від 15.05.2019 №000453802, на підставі якого податковим органом заявлено вимогу про стягнення заборгованості, скеровано на адресу ДП “Львіввугілля” супровідним листом 16.05.2019 та згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення отримано уповноваженою особою відповідача 20.05.2019
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 15.05.2019 №000453802, ДП “Львіввугілля” звернулось до суду з адміністративним позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду  від 26.02.2020 у справі № 1.380.2019.005571, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2020, встановлено правомірність податкового повідомлення-рішення від 15.05.2019 № 000453802.
Сума грошового зобов`язання, визначеного на підставі податкового повідомлення-рішення від 15.05.2019 №000453802 на загальну суму 7613779,00 грн, набула статусу податкового боргу.
Разом з тим, зазначені грошові зобов`язання не сплачені у встановлений строк, що підтверджується обліковими даними, та, відповідно, набули статусу податкового боргу. Доказів на спростування вказаного факту відповідачем не надано.
Відповідно до п. 59.1, 59.5 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відтак, надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії. При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.
В такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання.
Апеляційним судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що податковий борг ДП “Львіввугілля” виник у 2003 році та не переривався.

У зв`язку з несплатою сум узгоджених податкових зобов`язань було сформовано першу податкову вимогу від 17.06.2003 № 1/171 та другу податкову вимогу від 22.07.2003 № 2/175. Після направлення останньої податкової вимоги відповідачу сума податкового боргу ДП “Львіввугілля” збільшилася, але оскільки податковий борг не був погашений в повному обсязі, у силу п. 59.9 ст. 59 ПК України повторна податкова вимога позивачем не надсилалася.

Згідно п. 95.1 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

          Відповідно до п. 95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

          Пунктом 95.3 ст. 95 ПК України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, судова колегія апеляційного суду вважає, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення контролюючим органом податкової вимоги та відсутність доказів добровільної сплати відповідачем визначеної суми боргу, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача спірної суми заборгованості, яка є предметом розгляду даної справи.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-

                                                  ПОСТАНОВИЛА:          

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Львіввугілля” залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року у справі №1.380.2019.004997 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 15.10.2020