Постанова
Іменем України
 
18 листопада 2020 року                               
м. Київ                                                               
 
справа № 569/4774/19
провадження № 61-7577св20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого -Луспеника Д. Д., 
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 02 березня 2020 року у складі судді Гордійчук С. О., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2019 року у складі судді Смолій Л. Д. у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Не погоджуючись з указаним рішення суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало до суду апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху для усунення недоліків, а саме: подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із викладенням інших поважних причин пропуску останнього та оригіналу квитанції про сплату судового збору.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 02 березня 2020 року у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено.
У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2019 року відмовлено.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивачем пропущено строк на апеляційне оскарження, зазначена у клопотанні про поновлення строку причина його поновлення не є поважною в розумінні пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану судову ухвалу, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
У серпні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом неправомірно відмовлено у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.
Вважає, що апеляційний суд дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та в порушення приписів статей 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неправомірно визнав неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження. 
Відзив на касаційну скаргу відповідач до суду не подав.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає  задоволенню.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Не погоджуючись з указаним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало до суду апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху для усунення недоліків, а саме: подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із викладенням інших поважних причин пропуску останнього та оригіналу квитанції про сплату судового збору.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 02 березня 2020 року у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2019 року відмовлено.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Згідно з частиною першою статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Згідно з частинами третьою-четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо заявником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнанні судом неповажними.
Звертаючись до суду з касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що копію заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2019 року отримано банком 20 листопада 2019 року. 
26 грудня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» здало до відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, що підтверджується відтиском печатки на поштовому конверті та просилоапеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження (а. с. 107).
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху для усунення недоліків, а саме: подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із викладенням інших поважних причин пропуску останнього та оригіналу квитанції про сплату судового збору.
На виконання вимог ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» надано заяву про поновлення строку на оскарження заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2019 року, яку мотивовано тим, що копію судового рішення банк отримав 20 листопада 2019 року. 
На підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження АТ КБ «ПриватБанк» посилався на масовість обробки кореспонденції, а також наявність двох адрес юридичної особи - позивача, що впливає на своєчасність заведення до програмних комплексів і передачі в роботу відповідним компетентним відділам.
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Встановивши, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження, а зазначені позивачем причини пропуску цього строку не є поважними, апеляційний суд правильно застосував положення пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини 
(далі - ЄСПЛ) вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими (справа «Олександр Шевченко проти України» рішення від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» рішення від 14 жовтня 2003 року).
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.
Таким чином, оскаржувана ухвала апеляційного суду прийнята із додержанням норм процесуального права та з`ясуванням обставин, що мають значення при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження, відповідністю висновків апеляційного суду обставинам та матеріалам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на порушення судом норм процесуального права.
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цьому випадку оскаржувана судова ухвала підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Ухвалу Рівненського апеляційного суду від 02 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                 Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                           І. А. Воробйова 

                                                                                       Б. І. Гулько

                                                                                        Р. А. Лідовець  

                                                                                        Ю. В. Черняк