ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року                                                 м. Херсон
номер справи: 766/11756/17
номер провадження: 22-ц/819/1684/20 

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого (суддя-доповідач)	Пузанової Л.В.,	
суддів:	Полікарпової О.М.,	
  	Склярської І.В.,	
секретар	Геленко А.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє  ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 03 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,
встановив: 

У липні 2017 року  ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.   
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він як інвалід війни відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має пільгу у виді 100-процентної знижки плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.
В лютому 2017 року він отримав від ТОВ «Херсонрегіонгаз» повідомлення про наявність заборгованості за надані послуги з газопостачання в сумі 3 543,80 грн, яка виникла внаслідок призначення йому субсидії у період з 01.10.2015 року до 30.04.2016 року на опалювальний період 2015-2016 років та зняття відповідної пільги з 01.10.2016 року, з вимогою її сплати.
Зважаючи на вимогу відповідача щодо сплати заборгованості та можливого припинення надання йому послуг з газопостачання, ним було сплачено на користь ТОВ «Херсонрегіонгаз» 3 543 грн 80 коп. 
Посилаючись на безпідставність набуття відповідачем сплачених ним грошових коштів, оскільки заборгованості зі сплати послуг з газопостачання він немає, від надання житлової субсидії за поданою ним у 2015 році заявою відмовився, а з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2054 року має 100-процентну знижку за користування відповідними послугами, позивач просив суд на підставі статті 1212 ЦК України стягнути з ТОВ «Херсонрегіонгаз» на його користь грошові кошти в розмірі 3 543 грн 80 коп.
Ухвалою суду від 14 січня 2019 року до участі у справі як третю особу залучено Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області.
Рішенням суду від 03 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2  просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Скарга обґрунтована тим, що висновки суду щодо відсутності передбачених статтею 1212 ЦК України підстав для задоволення позову не відповідають обставинам справи, зокрема, судом не прийнято до уваги його доводи щодо відсутності заборгованості зі сплати послуг з газопостачання та не розглянуто вимогу про зобов`язання відповідача провести перерахунок заборгованості. 
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Херсонрегіонгаз» доводи апеляційної скарги не визнало, висновки суду вважає правильними та обґрунтованими.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Рішення суду мотивовано тим, що правовідносини, які виникли між сторонами, мають договірний характер, тому відсутні підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів з підстав їх набуття без достатньої правової підстави.
В процесі розгляду справи суд встановив, що відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 сторони перебувають у договірних відносинах щодо постачання газу в квартиру АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_1 , інвалід війни, та його дружина ОСОБА_3 , інвалід ІІІ групи, які відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» мають право на 100-процентну знижку плати за користування житлово-комунальними послугами.
За повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» як постачальника газу побутовому споживачу станом на 01.03.2017 року на показники лічильника 19189 куб. м. у позивача виникла заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 3 543,80 грн (7298,63 грн. (нарахування) + 1877,50 грн. (борг станом на 01.10.2016 року) - 1780 грн. (оплата) - 2852,33 грн. (субсидія). Відповідач вимагав негайно сплатити всю суму заборгованості.
Заборгованість з оплати за спожитий газ утворилася в зв`язку з тим, що за заявою ОСОБА_1 від 15 вересня 2015 року йому в установленому законом порядку було визначено право на субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01 вересня 2015 року по 31 січня 2017 року, що призвело до скасування пільг з оплати за користування житлово-комунальними послугами. 
У зв`язку із заявою про відмову від субсидії, яка надійшла до Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області 02.02.2017 року, право позивача на отримання пільг відновлено.
Витребувана постачальником газу сума грошових коштів у розмірі 3 543 грн 80 коп. була сплачена позивачем з тим, щоб запобігти відключенню житлового приміщення від мережі газопостачання, однак він вважає, що відповідач отримав ці грошові кошти без достатньої правової підстави, тому зобов`язаний повернути їх відповідно до вимог статті 1212 ЦК України.
Згідно із вимогами статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До вказаного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Вiдповiдно до частини першої, пункту першого частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.
Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Зазначений висновок щодо застосування статті 1212 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду України, зокрема від 2 жовтня 2013 року № 6-88цс13 та від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122 цс 14,  згідно із якими стаття 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.
За змістом вимог статті 11 ЦПК України, тільки позивач має право визначати підставу позову. 
Оскільки ОСОБА_1 підставою позову визначив саме статтю1212 ЦК України, обґрунтував свої позовні вимоги та доводив в процесі розгляду справи саме безпідставність набуття відповідачем грошових коштів у розмірі 3 543,80 грн, в той час, як вони набуті останнім за спожитий позивачем газ у період призначення йому житлової субсидії, що призвело до скасування пільги з оплати житлово-комунальних послуг, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги ОСОБА_1 із заявлених ним підстав задоволенню не підлягають.
Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами доказів та нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.
Зокрема, доводи позивача та його представника зводяться до того, що ОСОБА_1 як інваліду війни відповідно до пункту п`ятого статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надана 100- процентна знижка плати за користування житлово-комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) в межах середніх норм споживання, а працівники УПСЗН запевнили його, що при призначенні субсидії ці пільги зберігаються, тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення його позову згідно зі статтею 1212 ЦК України є помилковим.
Разом з тим, на думку колегії суддів, наведені скаржником обставини не впливають на висновки суду першої інстанції у спірних правовідносинах, так як договірні правовідносини сторін на час призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг між сторонами не припинялися, а позивач не доводив неправомірність дій відповідача щодо виконання ним зобов`язань за договором постачання скрапленого газу чи порушення прав позивача на збереження пільг з оплати за спожитий газ у період призначення субсидії, або споживання газу в меншій кількості, ніж це визначив газопостачальник, обмеживши свої доводи посиланням на набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» грошових коштів від нього без достатньої правової підстави.
Зважаючи на визначену позивачем підставу позову, суд першої інстанції свої висновки щодо наведених скаржником обставин не робив, а в силу частини шостої статті 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
При цьому слід зазначити, що позивач не позбавлений можливості здійснити захист своїх прав, вважаючи їх порушеними, звернувшись до суду з відповідними вимогами з інших, передбачених законом, підстав.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє  ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 вересня 2020 року- без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                    Л. В. Пузанова
Судді:                                                                   О.М. Полікарпова

І. В. Склярська

Повний текст постанови складено 18 грудня 2020 року

Суддя Л. В. Пузанова