ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/541/20  Номер провадження 22-ц/814/2160/20	Головуючий у 1-й інстанції Нагорна Н. В.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Чумак О.В.
суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства  Комерційний банк  "ПриватБанк" на заочне  рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 липня 2020 року, ухвалене суддею Нагорною Н.В., по справі  за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом доОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що  ОСОБА_2 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 18.04.2014 р., згідно якої отримала кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши їй кредит у розмірі, встановленому договором. Тоді як позичальник за кредитним договором свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 11.11.2019 р. за нею утворилась заборгованість в сумі 5031,26 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняв її є ОСОБА_1 .
Спадкоємцю було направлено лист-претензію з вимогами по поверненню боргу, однак ОСОБА_1 ніяких дій не вчинив. 
Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість ву сумі 5031,26 грн, а також судові витрати. 

Заочним рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 липня  2020 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено.

З вказаним рішенням місцевого суду не погодився позивач АТ КБ «ПриватБанк», оскарживши його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Позивач вважає, що матеріалами справи підтверджено той факт, що ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ОСОБА_2 . Відмову від прийняття спадщини нотаріусу не подавав. Та за висновками Верховного Суду у справах з аналогічними правовідносинами саме на спадкоємця покладено обов`язок доведення факту непроживання зі спадкодавцем, 

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подавався.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не зявились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відклдаення розгляду справи від них не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 18.04.2014 р. між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до Тарифів та умов якого їй був наданий кредит в сумі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік  на  суму залишку заборгованості за  кредитом з  кінцевим терміном  повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 14-31).
При оформленні кредитної картки позичальник була ознайомлена і погодилася з Умовами і правилами надання банківських послуг, що підтверджується її підписом на анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанк» (а.с. 13).
Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі, передбаченому умовами договору.
ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту за договором від 18.04.2014р. належним чином не виконувала.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.34).
Відповідно до наданого банком розрахунку, на день її смерті заборгованість за кредитним договором становить 5031,26 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредита – 5031,26 грн. (а.с. 9-12).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач є єдиним спадкоємцем після померлого боржника та отримав лист-претензію позивача.
Крім цього, місцевий суд зазначив, що позивачем не доведено факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , у межах вартості якого відповідач несе відповідальність перед кредитором.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно із ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
 Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
За положеннями статей 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
 За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.
Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений ст. 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором входять до складу спадщини.
Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч. 3 ст. 1268  ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
За змістом статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Як убачається з копій паспортів  позичальника, відповідача,  а також  довідки Відділу  державної реєстрації  Виконавчого комітету  Пирятинської міської  ради № П13244/05-11 від 20.07.2020 про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_1 постійно  проживав разом зі спадкодавцем  на час  відкриття спадщини (а.с. 116). 
Отже, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України він є спадкоємцем після померлої ОСОБА_2 .
Водночас, згідно вищевказаної довідки, з позичальником на момент смерті була зареєстрована також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 11.09.2017 р. по 10.03.2018 р.
27.10.2017 р. позивачем була направлена претензія кредитора до Пирятинської державної нотаріальної контори, в якій банк просив включити свої кредиторські вимоги в спадкову масу; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості у розмірі 5231,26грн., просили надати інформацію стосовно звернення з заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника; відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, а також які вже її прийняли (а.с. 64).
Отже, позивачем були дотримано вимоги вищенаведених положень закону щодо строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника, яка може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця. 
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 11 липня 2018 по справі №495/1933/15-ц.
Відповідно до п.2.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
За змістом пункту 2.2 глави 10 Порядку при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.
Згідно пункту 2.4 глави 10 Порядку у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що пред`явлення кредитором своїх вимог до спадкоємця не йому безпосередньо, а через нотаріуса, не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України, але така вимога з метою інформування спадкоємця має надійти у матеріали спадкової справи, відкритої після смерті спадкодавця або бути відкритою за претензією кредитора, якщо така претензія надійшла першою.
Згідно ч. 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Зазначене узгоджується з правовими висновками, висловленими Верховним Судом 21.08.2019 в постанові по справі 320/6489/16-ц та постанові від 23.10.2019 по справі № 496/4489/16-ц.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14.12.2018 р. позивач отримав відповідь Пирятинської державної нотаріальної контори про те, що вищевказана претензія була долучена до спадкової справи № 393/2017 від 15 грудня 2017 року до майна померлої ОСОБА_2 . 
Спадкова справа відкрита на підставі претензії кредитора - АТ КБ «ПриватБанк» від 27 жовтня 2017 року (а.с. 41). 
09.09.2019 р. позивачем було направлено відповідачу лист-претензію (а.с. 42). 
Між тим, доказів щодо отримання ОСОБА_1 вказаного листа-претензії, матеріали справи не містять. 
Крім цього, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 залишилось будь-яке спадкове майно та її спадкоємці мають право або отримали у натурі певне спадкове майно та яка вартість цього майна, що унеможливлює стягнення зі спадкоємців заявлених позивачем грошових коштів.
Як убачається з матеріалів спадкової справи № 393/2017 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , з дня смерті спадкодавця до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався, заяв не надходило (а.с. 62-78).
У суді першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» не заявляв клопотань про витребування відомостей щодо наявності у спадкодавця на час відкриття спадщини рухомого та нерухомого майна. 
Отже, доказів на підтвердження того, чи була прийнята спадщина іншими особами після померлої ОСОБА_2 , крім відповідача ОСОБА_1 , матеріали справи не містять та позивачем не надані.
Також позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , у межах вартості якого спадкоємець останньої, відповідач ОСОБА_1 , несе відповідальність перед кредитором.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення боргу за кредитом спадкодавця.
              
Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», які зводяться до переоцінки доказів, на увагу колегії суддів не заслуговують. Тому залишаються колегією суддів без задоволення.
Підстав для скасування рішення суду з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.
Заочне рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 липня 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                          О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун