СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2020 р.                                                                      Справа № 922/751/20  
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий: судді:	Зубченко І.В. (доповідач),  Радіонова О.О., Чернота Л.Ф. 	
при секретарі судового засідання:	 Мартинчук М.В.	
за участю представників:	 	
від позивача:	Березко О.І., розпорядження №1067/2 від 16.08.2017р. Столбовий М.І., розпорядження №1417/2 від 13.10.2017р., посвідчення №2246 	
від відповідача:	Бугай О.С., довіреність б/н від 29.10.2019р., свідоцтво серія ПТ №1974 від 18.01.2018р.	
від третьої особи:	не з`явився	
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 	  Харківської міської ради, м.Харків (вх.№2427 Х/3 від 18.09.2020р.)	
на рішення господарського суду	 Харківської області	
ухвалене	19.08.2020р. (повний текст складено та підписано 26.08.2020р. у м.Харкові)	
у справі	№922/751/20 (суддя Лаврова Л.С.)	
за позовом	Харківської міської ради, м.Харків	
до 	Приватного акціонерного товариства “Концерн АВЕК та Ко”, м.Харків	
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача	    Державного реєстратора комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації” Дергачівської районної ради Харківської області Шевцової Лариси Вікторівни, смт.Солоницівка Харківської області	

про	скасування державної реєстрації права власності, припинення права власності та звільнення земельної ділянки	
В С Т А Н О В И В:
Харківська міська рада, м.Харків, позивач, звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства “Концерн АВЕК та Ко”, м.Харків, про:
- скасування державної реєстрації права власності Приватного акціонерного товариства “Концерн АВЕК та Ко” на нежитлову будівлю літ.“З-1” загальною площею 20,5кв.м, що знаходиться за адресою: м.Харків, просп.Ювілейний, буд. б/н (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1756139963101, номер запису про право власності: 30112630);
- припинення права власності Приватного акціонерного товариства “Концерн АВЕК та Ко” на нежитлову будівлю літ.“З-1” загальною площею 20,5кв.м, що знаходиться за адресою: м.Харків, просп.Ювілейний, буд. б/н (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1756139963101);
- зобов`язання Приватного акціонерного товариства “Концерн АВЕК та Ко” звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 1,5213га, кадастровий номер 6310136600:09:001:0082, за адресою: м.Харків, просп.Ювілейний, яка використовується Приватним акціонерним товариством “Концерн АВЕК та Ко”, шляхом демонтажу нежитлової будівлі літ.“З-1” загальною площею 20,5кв.м з приведенням її у придатний для подальшого використання стан.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.03.2020р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державного реєстратора комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації” Дергачівської районної ради Харківської області Шевцову Ларису Вікторівну, смт.Солоницівка Харківської області.
Рішенням господарського суду Харківської області від 19.08.2020р. (повний текст складено та підписано 26.08.2020р.) у справі №922/751/20 відмовлено у задоволенні позовних вимог. В основу рішення покладено висновки суду про недоведеність позивачем здійснення відповідачем державної реєстрації права власності з порушенням норм діючого законодавства та про недоведеність статусу самочинності побудови спірної нежитлової будівлі.
Не погодившись із прийнятим рішенням, Харківська міська рада звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно резолютивної частини якої просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 19.08.2020р. у справі №922/751/20 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На переконання апелянта, рішення місцевого господарського суду прийняте з невірним застосуванням норм матеріального права, за наслідками неналежного дослідження фактичних обставин справи та, як наслідок, підлягає скасуванню з огляду на сукупність наступних обставин:
- нежитлова будівля літ.«З-1» у період з 26.08.1997р. по 2019р. була самочинно реконструйована (перебудована), у зв`язку із чим загальна площа будівлі збільшилась з 144,8кв.м до 205,6кв.м, а потім самочинно реконструйована зі зменшенням площі до 20,5кв.м;
- доводи відповідача та висновки суду про демонтаж у 2005р. нежитлової будівлі літ.«З-1», які ґрунтуються на довідці Приватного підприємства «Земельно-проектне бюро АГ Ріелті» від 09.01.2019р. та акті про виконані підрядні роботи 2005р., суперечать вимогам містобудівного законодавства. При цьому суд залишив поза увагою пояснення позивача та докази, надані на підтвердження проведення відповідачем самочинної реконструкції будівлі, а не демонтажу частини будівлі;
- у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази прийняття нежитлової будівлі літ.«З-1» в експлуатацію після проведення будівельних робіт та доказів оформлення права власності на нежитлову будівлю, з урахуванням проведених у ній перебудов, станом на 2004р. та станом на дату реєстрації;
- факт самочинного будівництва, разом з іншим, підтверджується Листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю виконавчого комітету Харківської міської ради №1164/0/250-20 від 15.09.2020р. та Листом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Харківської міської ради №5748/0/605-20 від 15.09.2020р.;
- безпідставним є висновок суду про передчасність вимоги позивача про звільнення земельної ділянки через ненадання відповідачеві припису про усунення порушень у сфері містобудівної діяльності. Так, станом на 2017р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю встановлено факт самочинного будівництва, дозвільних документів на жодний об`єкт будівництва, розташований на земельній ділянці, відповідачем не надано, акт перевірки та припис отримано відповідачем, останні не оскаржувалися;
- для державної реєстрації права власності на новозбудований або реконструйований об`єкт до державного реєстратора надається документ, що підтверджує прийняття такого об`єкту до експлуатації. У забудовника (відповідача) під час державної реєстрації в 2019р. був відсутній документ, що підтверджує прийняття спірного об`єкту до експлуатації, оскільки відповідно до матеріалів Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» зазначена будівля в експлуатацію не приймалась, право власності на неї не реєструвалось, у зв`язку з чим реєстрація прав проведена з порушенням вимог діючого законодавства.  
На підтвердження правової позиції апелянт посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 24.07.2019р. у справі №464/1089/11.      
   Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2020р. у справі №922/751/20 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (доповідач) Білецька  А.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Медуниця О.Є.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 22.09.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення господарського суду Харківської області від 19.08.2020р. у справі №922/751/20, встановлено відповідачу та третій особі строк до 06.10.2020р. включно для надання до суду відзивів на апеляційну скаргу.
Через канцелярію Східного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства “Концерн АВЕК та Ко” 06.10.2020р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа; у межах визначеного судом строку) надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно резолютивної частини якого заявник просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу – без задоволення. За коротким змістом відзиву відповідач наголошує наступне: апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі; доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин, вірно встановлених судом першої інстанції.
У зв`язку зі звільненням у відставку головуючого судді Білецької А.М., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 09.10.2020р., згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя (доповідач) Зубченко  І.В., судді Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.
Державний реєстратор комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації” Дергачівської районної ради Харківської області Шевцова Лариса Вікторівна своїм правом, наданим ст.263 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України), не скористалась, відзиву на апеляційну скаргу не надала.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2020р. призначено розгляд справи №922/751/20 на 11.11.2020р. 
У судовому засіданні 11.11.2020р. представники позивача підтримали вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представники відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечили, просили рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд завчасно не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 
За результатами судового засідання, керуючись приписами ч.2 статті 216 ГПК України, з метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про оголошення перерви в судовому засіданні до 25.11.2020р.
У судовому засіданні 25.11.2020р. представники позивача підтримали подане через канцелярію суду клопотання про призначення у справі №922/751/20 будівельно-технічної експертизи. В обґрунтування клопотання зазначено про відсутність у матеріалах справи висновків експерта з визначеного кола  питань, суперечливість поданих сторонами доказів та необхідність для встановлення обставин справи спеціальних знань у сфері іншій, ніж право. Представник відповідача проти задоволення названого клопотання заперечив з підстав порушення позивачем процесуального порядку подання (строків подання) такого клопотання.
Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання, дійшла висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 99 ГПК України  визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях  для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.
Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті.
Разом з тим, за висновками судової колегії, позивачем (апелянтом) не наведено належного обґрунтування дійсної потреби у спеціальних знаннях експерта для вирішення розглядуваного спору, зважаючи на наявність у матеріалах справи доказів, які дають можливість встановити фактичні обставини, що входять до предмета доказування. 
Східним апеляційним господарським судом, разом з іншим, враховано визначені статтею 269 ГПК України межі перегляду справи (перегляд справи за наявними у ній і додатково поданими доказами (лише у виняткових випадках)), а також факт неподання позивачем відповідного клопотання про призначення експертизи під час розгляду справи в господарському суді Харківської області.
Крім того, у судовому засіданні 25.11.2020р. представники позивача та відповідача підтримали позиції, висловлені у попередньому судовому засіданні. Третя особа у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Однак, зважаючи на наявність достатніх матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, враховуючи, що   учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, явка представників учасників справи у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, судова колегія визнала за можливе розглянути справу №922/751/20 за відсутністю третьої особи.
Відповідно до ст.269 ГПК України дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги (ч.1). Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).
Відповідно до   ст.ст.222,   223 ГПК України та п.17.7   Перехідних положень ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації, складено протокол.
У судовому засіданні 25.11.2020р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.
Позовні вимоги Харківської міської ради обґрунтовані тим, що у Приватного акціонерного товариства “Концерн АВЕК та Ко” під час державної реєстрації в 2019р. нежитлової будівлі літ.“З-1” загальною площею 20,5кв.м, що знаходиться за адресою: м.Харків, просп.Ювілейний, буд. б/н (далі - спірний об`єкт), був відсутній документ, що підтверджує прийняття такого об`єкту до експлуатації, оскільки відповідно до матеріалів Комунального підприємства “Харківське міське бюро технічної інвентаризації” зазначена будівля є самочинно збудованим приміщенням №15 та в експлуатацію не приймалась, право власності на неї не реєструвалось, у зв`язку з чим реєстрація прав проведена з порушенням вимог діючого законодавства. До того ж, за твердженнями позивача, спірний об`єкт розміщений у межах червоних ліній проектованої магістралі та відповідач фактично використовує земельну ділянку площею 1,5213га, кадастровий номер 6310136600:09:001:0082 шляхом її самовільного зайняття.
За інформацією, наявною в матеріалах інвентаризаційної справи, Комунальним підприємством “Харківське міське бюро технічної інвентаризації” по просп.50-річчя ВЛКСМ (нині - просп.Ювілейний) на підставі акту державної приймальної комісії від 27.11.1996р. введено в експлуатацію другу чергу речового ринку. 
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №609 від 07.08.1997р. «Про затвердження акту приймання до експлуатації об`єктів другої черги речового ринку по просп.50-річчя ВЛКСМ у Київському районі» було затверджено акт державної комісії по прийманню до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів другої черги речового ринку по пр.50-річчя ВЛКСМ, Акціонерного товариства “Концерн АВЕК та Ко”, загальною торговельною площею 36.010,0кв.м на 6.000 торгових місць. 
03.09.1997р. на підставі названого рішення виконавчого комітету Харківської міської ради та акту державної приймальної комісії по прийманню до експлуатації закінченого будівництвом об`єкту від 21.04.1997р., було видане реєстраційне посвідчення на наступні нежитлові будівлі: літ.“Д-1” заг.площею 37,4кв.м, літ.“Е-1” заг.площею 603,3кв.м, літ.“Ж-1” заг.площею 21,3кв.м, літ.“З-1” заг.площею 144,8кв.м, літ.“И-1” заг.площею 34,7кв.м, літ.“К-1” заг.площею 103,7кв.м, літ.“Л-1” заг.площею 126,7кв.м, літ.“М-1” заг.площею 72,4кв.м. Комунальним підприємством “Харківське міське бюро технічної інвентаризації” за Акціонерним товариством “Концерн АВЕК та Ко” зареєстроване право власності на зазначені нежитлові будівлі за реєстровим №1754. Комунальним підприємством “Харківське міське бюро технічної інвентаризації” 26.02.2004р. повторно видано реєстраційне посвідчення на вищевказані нежитлові приміщення, серед яких приміщення літ.“З-1” загальною площею 144,8кв.м.
Акціонерним товариством “Концерн АВЕК та Ко” у 2005р. було проведено частковий демонтаж (знесення) нежитлового приміщення літ.“З-1”, у результаті якого загальна площа нежитлової будівлі літ.“З-1” зменшилася на 124,3кв.м і становила 20,5кв.м. 
12.11.2018р. між відповідачем (замовник) та Приватним підприємством “Земельно-проектне бюро АГ Ріелті” (виконавець) укладено договір на виконання робіт №14/11/18, предметом якого є технічна інвентаризація та виготовлення технічних паспортів на нежитлові будівлі, у тому числі нежитлову будівлю літ.“З-1”, яка розташована за адресою: м.Харків, просп.Ювілейний. На виконання умов названого договору виконавцем 09.01.2019р. виготовлено технічний паспорт на нежитлову будівлю літ.“З-1” загальною площею 20,5кв.м (7,0*5,45, h2.50). 
Приватним підприємством “Земельно-проектне бюро АГ Ріелті” 09.01.2019р. надано довідку б/н, за змістом якої зазначено, що, у зв`язку із демонтажем (знесенням) частини нежитлової будівлі літ.“З-1”, її площа зменшилася на 124,3кв.м і на момент обстеження її Приватним підприємством “Земельно-проектне бюро АГ Ріелті” становить 20,5кв.м, самочинне будівництво відсутнє.
28.01.2019р. згідно довідки Приватного підприємства “Земельно-проектне бюро АГ Ріелті” б/н від 09.01.2019р.; акту державної приймальної комісії по прийманню до експлуатації закінченого будівництвом об`єкту б/н від 21.04.1997р.; рішення виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів №1177 від 27.11.1996р.; рішення виконавчого комітету Харківської міської ради №609 від 07.08.1997р. державним реєстратором Комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації” Дергачівської районної ради Харківської області було зареєстроване право власності за Приватним акціонерним товариством “Концерн АВЕК та Ко” на нежитлову будівлю літ.“З-1” загальною площею 20,5кв.м, розташовану за адресою: м.Харків, просп.Ювілейний, буд. б/н.
Як зазначалося вище за текстом постанови, за твердженнями позивача, право власності зареєстроване відповідачем на не прийнятий до експлуатації об`єкт будівництва, спірна будівля є самочинно збудованим приміщенням №15, а отже реєстрація права власності на нежитлову будівлю літ.“З-1” по просп.Ювілейному у м.Харкові проведена з порушенням норм діючого законодавства. 
Разом з тим, як вірно зазначено місцевим господарським судом, Харківською міською радою не надано належних та допустимих у контексті норм ГПК України доказів на підтвердження того, що Приватним акціонерним товариством “Концерн АВЕК та Ко” зареєстровано право власності саме на об`єкт самочинного будівництва - приміщення №15. Позивачем лише зазначено про схожість приміщень за розмірами та конфігурацією. У свою чергу, зі змісту позовної заяви вбачається, що нежитлове приміщення №15 було трикутної форми, площею 20,5кв.м, розмірами 8,45мх7м, h=2,5м (рік побудови 2004), а зареєстроване відповідачем нежитлове приміщення літ.“З-1” згідно технічного паспорту має технічні характеристики 7,0мх5,45м, h=2,5м (рік побудови 1997). Тобто, технічні характеристики приміщення №15 та приміщення літ."З-1" мають різні технічні характеристики. Крім того, як було зазначено вище за текстом постанови, згідно довідки Приватного підприємства “Земельно-проектне бюро АГ Ріелті” б/н від 09.01.2019р., у зв`язку із демонтажем (знесенням) частини нежитлової будівлі літ.“З-1”, її площа зменшилася на 124,3кв.м і на момент обстеження становить 20,5кв.м, самочинне будівництво відсутнє.
Згідно приписів ч.2 ст.5 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно”, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. 
Частиною 1 статті 376 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) унормовано, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
У контексті приписів ч.1 ст.38 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. 
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. 
Тобто, вказаною нормою Закону передбачена можливість відповідного органу (саме органу архітектурно-будівельного контролю) звернутись з позовом до суду про демонтаж саме самочинно збудованого об`єкта.
Для застосування таких правових наслідків як знесення самочинно збудованого нерухомого майна фактично повинно передувати: 1) установлення факту істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил; 2) рішення суду про зобов`язання забудовника провести відповідну перебудову чи встановлення факту неможливості проведення такої перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення. 
Передумовою позову про знос (демонтаж) об`єктів самочинного будівництва є припис контролюючого органу про демонтаж та докази його невиконання з боку суб`єкта містобудування (аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02.04.2015р. у справі №К/800/47313/14). 
Разом з тим, як вірно зазначено господарським судом Харківської області, позивачем не доведено самочинності побудови відповідачем нежитлового приміщення літ.“З-1” та не виконано жодної із визначених вище вимог. Демонтаж частини будівлі літ.“З-1” було проведено у відповідності до п.п.1, 8 постанови Кабінету Міністрів України №406 від 07.06.2017р. «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію». Жодні економічні показники не змінювались, експлуатація зазначеної нежитлової будівлі не призупинялась, що підтверджується довідкою Приватного підприємства “Земельно-проектне бюро АГ Ріелті” від 09.01.2019р., довідкою про вартість виконаних підрядних робіт за квітень 2005р. та актом приймання виконаних підрядних робіт за квітень 2005р.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що факт самочинного будівництва, разом з іншим, підтверджується Листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю виконавчого комітету Харківської міської ради №1164/0/250-20 від 15.09.2020р. та Листом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Харківської міської ради №5748/0/605-20 від 15.09.2020р. 
Однак, відповідно до ч.ч.2, 3 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегія суддів зазначає, що надані позивачем документи, а саме листи №1164/0/250-20 від 15.09.2020р. та №5748/0/605-20 від 15.09.2020р., не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки датовані вже після ухвалення оскаржуваного судового рішення (19.08.2020р.).
Так, у постанові Верховного Суду від 06.02.2019р. у справі №916/3130/17, зокрема, зазначено, що системний аналіз статей   80, 269 ГПК України   свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Така обставина, як відсутність доказів на момент ухвалення рішення суду, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.
Таким чином, враховуючи процесуальні норми, що стосуються порядку подання доказів до суду першої та апеляційної інстанцій, межі перегляду справи апеляційним судом, а також викладену вище правову позицію Верховного Суду, колегія суддів не приймає до розгляду надані позивачем докази (листи №1164/0/250-20 від 15.09.2020р. та №5748/0/605-20 від 15.09.2020р.).
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Харківська міська рада, разом з іншим, зазначає, що безпідставним є висновок місцевого господарського суду про передчасність вимоги позивача про звільнення земельної ділянки через ненадання відповідачеві припису про усунення порушень у сфері містобудівної діяльності. Так, за твердженнями скаржника, станом на 2017р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю встановлено факт самочинного будівництва, дозвільних документів на жодний об`єкт будівництва, розташований на земельній ділянці, відповідачем не надано, акт перевірки та припис отримано відповідачем, останні не оскаржувалися. На підтвердження таких доводів апелянтом додано до апеляційної скарги наступні документи: акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; акти, складені за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт; постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. 
У свою чергу, враховуючи приписи ст.269 ГПК України, колегія суддів зазначає, що додані позивачем до апеляційної скарги документи не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки подані з порушенням встановленого процесуальним законом порядку. Так, позивачем не надано клопотання про долучення таких документів до матеріалів справи та не обґрунтовано неможливість подання відповідних доказів до суду першої інстанції. 
Східний апеляційний господарський суд, разом з іншим, вважає обґрунтованим врахування місцевим господарським судом тієї обставини, що за змістом п.4 Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради №609 від 07.08.1997р. реконструкція просп.50-річчя ВЛКСМ мала бути проведена в період з 2005р. по 2010р. і лише у названий період Приватне акціонерне товариство “Концерн АВЕК та Ко” було зобов`язане знести будівлі та споруди, які побудовані в межах червоних ліній проспекту, без компенсації їх вартості. Оскільки у період з 2005р. по 2010р. реконструкції проспекту не відбулося, відповідач має право розраховувати на можливість збереження зареєстрованого згідно норм чинного законодавства об`єкта нерухомого майна. Крім того, рішення Харківської міської ради №1804/19 від 16.10.2019р. “Про будівництво магістралі загальноміського значення від вул.Академіка Павлова до вул.Мойсеївської у м.Харкові” було прийняте вже за наявності зареєстрованого відповідачем відповідно до норм чинного законодавства права власності на нерухоме майно, а саме на нежитлову будівлю літ.“З-1”, що знаходиться за адресою: м.Харків, просп.Ювілейний, буд. б/н.
Згідно приписів ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У контексті приписів ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Отже, звертаючись з позовом про скасування державної реєстрації права власності та про припинення права власності Приватного акціонерного товариства “Концерн АВЕК та Ко” на нежитлову будівлю літ.“З-1” по просп.Ювілейному у м.Харкові загальною площею 20,5кв.м, Харківська міська рада повинна була довести факт здійснення такої реєстрації з порушенням норм діючого законодавства. Разом з тим, як вірно зроблено висновок господарським судом Харківської області, позивачем не доведено належними та допустимими доказами у контексті приписів ГПК України статусу самочинності побудови нежитлової будівлі літ.“З-1”. У свою чергу, Приватним акціонерним товариством “Концерн АВЕК та Ко” надано докази, які свідчать про законність реєстрації та знаходження на праві приватної власності у відповідача спірної нежитлової будівлі. 
За таких обставин правомірним та таким, що базується на нормах чинного законодавства та узгоджується з матеріалами справи, є висновок місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Посилання апелянта на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 24.07.2019р. у справі №464/1089/11, оцінюються судом апеляційної інстанції критично, оскільки відсутня подібність правовідносин у названій справі та у розглядуваній справі.    
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до намагань здійснити переоцінку доказів, яким уже була надана належна правова оцінка судом першої інстанції, та не приймаються судовою колегією як такі, що спростовані викладеними вище висновками господарських судів та не впливають на правомірність прийнятого місцевим господарським судом рішення. 
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1      статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод      зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод      зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) у даному випадку не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями, визначеними ст.277 ГПК України в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Харківської міської ради підлягає залишенню без задоволення, а переглядуване рішення - без змін.
За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.   129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Харківської міської ради, м.Харків, на рішення господарського суду Харківської області від 19.08.2020р. (повний текст складено та підписано 26.08.2020р.) у справі №922/751/20 – залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської області від 19.08.2020р. (повний текст складено та підписано 26.08.2020р.) у справі №922/751/20 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 25.11.2020р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Повний текст постанови складено та підписано 26.11.2020р. 

Головуючий суддя                                                                    І.В. Зубченко

Суддя                                                                                           О.О. Радіонова  

Суддя                                                                                           Л.Ф. Чернота