ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.006960 пров. № А/857/12702/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Запотічного І.І., Шавеля Р.М.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,
апелянта                                    ОСОБА_1 ,
представника апелянта           Походжай О.О.,
представника відповідача      Павліш О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року (ухвалене головуючим – суддею Кедик М.В. о 16 год. 28 хв. у м. Львові, повний текст судового рішення складено 17 вересня 2020 року) у справі № 1.380.2019.006960 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

                                                        ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.12.2019 № 0004093201
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями в магазині-кафе, що розташований по АДРЕСА_1 , на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, яка зареєстрована Головним управлінням ДФС у Львівській області від 05.12.2018 за реєстраційним номером 13280308201802724 та видана 13.12.2018 в термін дії з 15.12.2018 по 15.12.2019. 10.01.2019 дана ліцензія переоформлена у зв`язку із зміною найменування місця торгівлі з «магазину» на «магазин-кафе» та зареєстровано до неї додаток, в якому зазначено відомості про електронний контрольно-касовий апарат моделі ЕКСЕЛІО DМР-55В, дата виготовлення 10.11.2011, виробник «ДАТЕКС» ООД, заводський номер ИР00005610, фіскальний номер 3000021492, дата реєстраційного посвідчення 09.12.2013. У зв`язку із закінченням терміну придатності електронного контрольно-касового апарату моделі ЕКСЕЛІО DМР-55В 28.05.2019 позивач замінив його на новий РРО моделі ЕКСЕЛІО DМР-25, дата виготовлення 23.04.2019, виробник «ДАТЕКС» ООД, заводський номер КР00013577, фіскальний номер 3000707540, дата реєстраційного посвідчення 28.05.2019, про що свідчить реєстраційне посвідчення № 20366855, видане ГУ ДФС у Львівській області від 28.05.2019. Згідно з довідкою ГУ ДФС у Львівській області від 06.06.2019 про скасування реєстрації реєстратора розрахункових операцій реєстрація електронного контрольно-касового апарату моделі ЕКСЕЛІО ОМР-55В скасована 06.06.2019. З врахуванням зміни даних РРО 12.11.2019 ГУ ДПС у Львівській області зареєстровано переоформлену ліцензію № 13280308201802724 та додаток до цієї ліцензії із зазначенням відомостей про контрольно-касовий апарат моделі ЕКСЕЛІО ОМР-25, фіскальний номер 3000707540. Відтак, з 01.06.2019 по даний час позивач здійснює реалізацію алкогольних напоїв, застосовуючи зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи електронний контрольно-касовий апарат моделі ЕКСЕЛІО ОМР-25, фіскальний номер 3000707540, який після заміни є єдиним реєстратором розрахункових операцій в магазині-кафе.  Вважає, що не порушив вимоги ч. 22 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а відповідно не несе відповідальності за абзацом 10 частини 2 статті 17 цього Закону.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскаржений наказ про проведення фактичної перевірки відповідає вимогам встановленим Податковим кодексом України, та за наявності передбаченої Податковим кодексом України  підстави для її проведення. Суд встановив, що, як видно зі змісту акту перевірки 13.11.2019 № 13/133/32.01/ НОМЕР_1 він містить виправлення у даті його реєстрації. Однак, вважає, що вказані виправлення не можуть були визнані судом обґрунтованими підставами для визнання протиправним та скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення, так як такі виправлення у акті не призвели до порушення прав позивача на його участь у ході проведення перевірки, не позбавили позивача права у наданні документів, пояснень та зауважень. Суд не встановив обставин щодо вжиття позивачем у період 01.06.2019 по 01.11.2019 необхідних дій для включення інформації про новий електронний контрольно-касовий апарат моделі ЕКСЕЛІО DР-25, заводський номер КР00013577, фіскальний номер 3000707540, до ліцензії на право здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями, як передбачено ч. 27 ст. 15 Закону № 481/95. Також, суд звернув увагу на те, що ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95 прямо встановлена відповідальність суб`єктів господарювання у вигляді штрафу за провадження роздрібної торгівлі алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) не зазначений у ліцензії - 200 відсотків вартості реалізованої через такий контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) продукції, але не менше 10000 гривень.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що він не вчиняв протиправного діяння, яке б призвело до невиконання або неналежного виконання вимог, передбачених ч. 22 ст. 15 Закону № 481/95, та не завдавав шкоди місцевому бюджету, а навпаки своєчасно та справно подав податкову звітність, сплатив до місцевого бюджету акцизний податок та плату за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями. Вказує, що наказ від 04.11.2019 № 1779 «Про проведення фактичних перевірок» з додатком № 1 до нього є недійсним у відповідності до п. 81.1 ст. 81 Податкового Кодексу України. Висновок суду про те, що пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України достатньо самостійною підставою  для проведення фактичної перевірки є здійснення податковим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів, є помилковим, оскільки таке тлумачення цієї норми повністю нівелює необхідність існування інших передбачених у п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України підстав для проведення фактичних перевірок дотримання вимог законодавства в цій сфері, адже такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо та постійній основі.
Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому покликається на те, що перевірка відбулася у встановленому законом порядку, а оскаржене податкове повідомлення-рішення винесене правомірно і підстав для його скасування немає. У зв`язку з цим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Апелянт та його представник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та надали пояснення, просять апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, ідентифікаційний код   НОМЕР_1 . 
10.11.2019 Головне управління ДПС у Львівській області на підставі направлень на перевірку від 04.11.2019 № 389, від 04.11.2019 № 390 та наказу від 04.11.2019 № 1779 провело перевірку магазину-кафе, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , за результатами перевірки складено Акт (довідку) про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального № 13/133/32.01/ НОМЕР_1 , яким встановлено що відповідно до книги обліку розрахункових операцій та z - звітів за період з 01.06.2019 по 01.11.2019 здійснена реалізація алкогольних напоїв на загальну суму 92455, 72 грн відповідно до поданих декларацій та додатку № 6 до декларацій акцизного податку через електронний контрольно-касовий апарат (РРО), фіскальний номер якого 3000707540, який не зазначений у ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, чим порушено вимоги ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме: плата за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями становить 8000 грн на кожний окремий, зазначений в ліцензії, додатку до ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (РРО), що знаходиться у місці торгівлі. У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями суб`єктами господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказується перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них. 
Відповідач склав акт відмови від підпису від 13.11.2019 № 13/470/32.01/ НОМЕР_1 та акт відмови від отримання акту перевірки від 13.11.2019 № 13/470/32.01/ НОМЕР_1 .
02.12.2019 ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0004093201, яким до ФОП ОСОБА_1 за порушення ч. 22 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» застосовано штраф у сумі 184911, 44 грн.
Позивач вважаючи прийняте оскаржуване податкове повідомлення – рішення протиправним, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), яка визначає права контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.
Згідно з пп. 19-1.1.14, 19-1.1.16 - 19-1.1.20 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу:
- здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері;
- здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального;
- проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального;
- організовують роботу, пов`язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснюють контроль за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації;
- забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів;
- забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.
Також, відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Положеннями пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Колегія суддів зазначає, що пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України містить фактично дві окремі та самостійні підстави для проведення фактичної перевірки, а саме:
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками,
здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Відповідно до п.п. 80.5, 80.9, 80.10 ст. 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Так, за правилами п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
З вказаних норм слідує, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.
Разом з цим позивач вважає, що при призначенні перевірки контролюючим органом в наказі від 04.09.2019 № 1779 не зазначено будь-яких фактичних обставин, які послугували підставою для призначення перевірки, крім того відсутність конкретних підстав для призначення перевірки позбавило платника податків можливості визначитися щодо законності підстав її призначення.
Як зазначив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що з метою посилення контролю за виробництвом  та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального і запобігання порушень у сфері оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним на підставі ст. 20,61, 62, пп.  75.1.3 п. 75.1 ст. 75 та пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» № 481/95-ВР від 19.12.1995 Головним управлінням ДПС у Львівській області  видано наказ від 04.11.2019 № 1779 «Про проведення фактичних перевірок». Згідно з додатком 1 до вказаного наказу вказано суб`єкт господарювання –  ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Так підставою для проведення фактичної перевірки є конкретний пункт Податкового кодексу України (в даному випадку це пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України), який зазначається контролюючим органом при прийнятті наказу на проведення фактичної перевірки, а наявність чи отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства є обставиною застосування підпункту 80.2.5, так само й здійснення відповідачем функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Таким чином, оскаржений наказ про проведення фактичної перевірки відповідає вимогам встановленим Податковим кодексом України, та за наявності передбаченої Податковим кодексом України  підстави для її проведення.
Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.05.2018 у справі № 810/1394/16, а саме: «Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
У даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).»
Відтак підстави для проведення фактичної перевірки прямо наведені у наказі на перевірку, який разом із відповідним направленням був вручений під розписку позивачу (а.с. 96, 97). 
Фактична перевірка проведена, а її результати оформлено відповідним актом, від підписання та отримання якого позивач відмовився у зв`язку з чим складено акт від 13.11.2019 № 13/470/32.01/ НОМЕР_1 .
У зв`язку із відмовою позивача від підпису в акті перевірки, керуючись п. 86.5 ст. 86 ПК України відповідач надіслав на адресу позивача другий примірником акту фактичної перевірки. Отримання акту перевірки не заперечується позивачем.
Також, як на підставу порушення процедури проведення перевірки позивач посилається на виправлення у примірнику акта перевірки 13.11.2019 № 13/133/32.01/ НОМЕР_1 ,  який знаходиться у відповідача дати його реєстрації.
Суд першої інстанції встановив, що підтверджується матеріалами справи, як видно зі змісту акту перевірки 13.11.2019 № 13/133/32.01/ НОМЕР_1 він містить виправлення у даті його реєстрації.
Однак, суд вважає, що вказані виправлення не можуть були визнані судом обґрунтованими підставами для визнання протиправним та скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення, так як такі виправлення у акті наведених відомостей не призвели до порушення прав позивача на його участь у ході проведення перевірки, не позбавили позивача права у наданні документів, пояснень та зауважень.
Крім цього, з акту перевірки судом встановлено, що позивачем не зазначено жодних зауважень щодо порядку проведення перевірки.
З урахуванням наведеного, на переконання суду, відповідачем дотримано порядок та процедуру передбачену нормами ПК України щодо проведення фактичної перевірки.
Щодо предмету виявлених порушень та правомірності застосування фінансових санкцій колегія суддів зазначає, що суд в повній мірі дослідив ці обставини, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін під час судового засідання.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» № 481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон № 481/95-ВР).
Відповідно до ст. 1 Закон № 481/95, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Відповідно до ст. 15 Закон № 481/95-ВР ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання. У заяві повинно бути зазначено вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (імпорт, експорт, оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами). У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які находяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.
У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями суб`єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.
Враховуючи викладене, роздрібна торгівля алкогольними виробами здійснюється виключно через реєстратор розрахункових операцій, зазначений у ліцензії.
Суд встановив, ФОП ОСОБА_1 13.12.2018 отримав ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, реєстраційний номер НОМЕР_2 , термін дії з 05.12.2018 по 15.12.2019, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_2 , магазин, 40 кв.м.
Позивач 10.01.2019 отримав переоформлену ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, реєстраційний номер 13280308201802724, термін дії з 05.12.2018 по 15.12.2019, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_2 , магазин-кафе, 40 кв.м.
У додатку до ліцензії № 13280308201802724 вказано електронно-касовий апарат № 3000021492 модель ЕКСЕЛІО DМP-55В, заводський номер ИР00005610.
Як пояснив позивач у судовому засіданні у зв`язку із закінченням терміну придатності електронно-касового апарату № 3000021492 модель ЕКСЕЛІО DМP-55В 28.05.2019 позивач замінив його на новий РРО моделі ЕКСЕЛІО DР-25, дата виготовлення 23.04.2019, виробник «ДАЛЕКО» ООД, заводський номер КР00013577, фіскальний номер 3000707540, дата реєстраційного посвідчення 28.05.2019.
Згідно з реєстраційним посвідченням № 20366855, виданим ГУ ДФС у Львівській області від 28.05.2019 позивачем зареєстрований РРО моделі ЕКСЕЛІО DР-25, заводський номер НОМЕР_3 , фіскальний номер 3000707540.
Відповідно до довідки ГУ ДФС у Львівській області від 06.06.2019 про скасування реєстрації реєстратора розрахункових операцій, реєстрація електронного контрольно-касового апарату № 3000021492 модель ЕКСЕЛЛІО DМP-55В скасована 06.06.2019.
12.11.2019 ГУ ДПС у Львівській області зареєстровано переоформлену ліцензію № 13280308201802724 та додаток до цієї ліцензії із зазначенням відомостей про контрольно-касовий апарат моделі ЕКСЕЛІО ОМР-25, фіскальний номер 3000707540.
Як встановлено в акті перевірки відповідно до книги обліку розрахункових операцій та z - звітів за період з 01.06.2019 по 01.11.2019 ФОП ОСОБА_1 здійснював реалізацію алкогольних напоїв через РРО моделі ЕКСЕЛІО DР-25, дата виготовлення 23.04.2019, виробник «ДАЛЕКО» ООД, заводський номер НОМЕР_3 , фіскальний номер 3000707540, який в ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями ліцензії№13280308201802724 від 10.01.2019 з терміном дії з 15.12.2018 по 15.12.2019 та додатку до даної ліцензії зазначено не було.
Позивач не заперечує використання у період 01.06.2019 по 01.11.2019 РРО моделі ЕКСЕЛІО DР-25, заводський номер НОМЕР_3 , фіскальний номер 3000707540, який не зазначений у ліцензій, проте вказував не те, що з 01.06.2019 по даний час здійснює реалізацію алкогольних напоїв, застосовуючи зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи електронний контрольно-касовий апарат моделі ЕКСЕЛІО ОМР-25, фіскальний номер 3000707540, який після заміни є єдиним реєстратором розрахункових операцій в магазині-кафе, у зв`язку з чим вважає, що не допустив порушень.
Суд не встановив обставин щодо вжиття позивачем у період 01.06.2019 по 01.11.2019 необхідних дій для включення інформації про новий електронний контрольно-касовий апарат моделі ЕКСЕЛІО DР-25, заводський номер КР00013577, фіскальний номер 3000707540, до ліцензії на право здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями, як передбачено частиною двадцять сьомою статті 15 Закону № 481/95.
Також, суд звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95 прямо встановлена відповідальність суб`єктів господарювання у вигляді штрафу за провадження роздрібної торгівлі алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) не зазначений у ліцензії - 200 відсотків вартості реалізованої через такий контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) продукції, але не менше 10000 гривень.
Відтак, оскільки під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено факт провадження ФОП ОСОБА_1 роздрібної торгівлі алкогольними напоями на суму 92455, 72 грн через електронний контрольно-касовий апарат не зазначений у ліцензії, то до позивача правомірно застосовано штрафні санкції в розмірі 184 911,44 грн (92455, 72 грн х 200% = 184 911,44грн).
З огляду на встановлене та практику Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції підставно відмовлено в задоволенні позову, оскільки оскаржуване рішення прийнято у межах, з підстав та у відповідності до норм ПК України та Закону № 481/95-ВР.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у справі № 1.380.2019.006960 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 28 грудня 2020 року