Ухвала    
 
20 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 601/2175/19
провадження № 61-15154ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,                    Зайцева А. Ю.,                
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Сільченком Олександром Васильовичем, на постанову Тернопільського апеляційного суду від 07 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до                             ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позов мотивовано тим, що 19 грудня 2018 року на автодорозі М-19 в Кременецькому районі Тернопільської області відбулось зіткнення автомобілів «ДАФ-95 ХФ 430», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що належить позивачу, та «Сітроєн С4 Пікасо», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП учасники отримали тілесні ушкодження, а автомобілі - технічні пошкодження. Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів в ПАТ «НАСК «Оранта». Позивач звертався до відповідача ПАТ НАСК «Оранта» із письмовим повідомленням про настання страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування, однак станом на час звернення до суду відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» страхове відшкодування у розмірі 99 490 грн, який встановлений висновком експертного дослідження, не здійснив.
Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просив стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» страхове відшкодування у розмірі 99 490 грн, а з ОСОБА_1 - збитки, що не покриваються полісом у розмірі 85 906,14 грн, 510 грн франшизи та вирішити питання розподілу судових витрат.
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від                         09 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 вересня 2020 року рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 червня 2020 року скасовано.
Ухвалено нове судове рішення у справі, яким позов ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 99 490 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 86 416,14 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
13 жовтня 2020 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_1 через представника - адвоката Сільченка О. В.звернувсядо Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Тернопільського апеляційного суду від 07 вересня 2020 року,в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на                  01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову в даній справі становить 185 906,14 грн (99 490 грн + 85 906,14 грн + 510 грн), яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200 грн).
 
Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. 
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Сільченком Олександром Васильовичем, на постанову Тернопільського апеляційного суду від 07 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Є. В. Коротенко
 
                                                                                                                      С. Ю. Бурлаков
                                                                                                  
А. Ю. Зайцев