Постанова
Іменем України
 
03 листопада 2020 року 
м. Київ
 
справа № 689/438/19
провадження № 61–314св20
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Штелик С. П.,
 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідача – Військова частина НОМЕР_1 ,
треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Пєнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВЧ НОМЕР_1 про визнання недійсним рішення комісії, зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позову зазначав, що при його звільненні 20 вересня 2018 року з військової служби у запас за пп. «к» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», рішенням житлової комісії в/ч  НОМЕР_1 від 05 листопада 2018 року його із членами сім`ї було знято з квартирного обліку.
Позивач зазначає, що Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом МО України № 380 від 31 липня 2018 року не поширюється на нього, оскільки поширюється лише на тих військовослужбовців, які були прийняті на квартирний облік після набрання нею чинності. Крім того, як зазначає позивач вона, суперечить абзацу 1 пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статті 37 ЖК України.
Посилається на те, що порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою КМУ № 1081 від 03 серпня 2006 року, такої підстави для зняття з квартирного обліку як звільнення в запас не містить. За таких обставин позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 05 листопада 2018 року, в частині зняття ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартирного обліку та зобов`язати поновити його та членів його сім`ї на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 05 листопада 2018 року зі збереженням часу перебування на обліку з 24 вересня 2008 року та в пільговій першочерговій черзі з 20 червня 2017 року.
Протокольною ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 27 березня 2019 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача залучено – ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанцій
Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 23 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості рішення житлової комісії щодо зняття ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартирного обліку після звільнення в запас у зв`язку з закінченням строку контракту.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 23 травня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.
Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 05 листопада 2018 року в частині зняття ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартирного обліку. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (в особі її житлової комісії) поновити ОСОБА_1 та членів його сім`ї на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 05 листопада 2018 року зі збереженням часу перебування на обліку з 24 вересня 2008 року та в пільговій першочерговій черзі з 20 червня 2017 року.
Постанова мотивована тим, що  ОСОБА_1 має вислугу на військовій службі 25 років 04 місяці, що дає йому право на пенсію за вислугою років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», має статус учасника бойових дій, звільнений 20 вересня 2018 року у запас за закінченням строку дії контракту, під час проходження військової служби до звільнення перебував на квартирному обліку для поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 з 24 вересня 2008 року по 04 листопада 2018 року зі складом сім`ї 4 особи, постійним або службовим житлом не забезпечувався, що дає йому право на залишення на квартирному обліку у військовій частині і після звільнення з військової служби.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
27 грудня 2019 року Військова частина НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у якій просила скасувати вказану постанову та ухвалити нову про відмову у задоволенні позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В., судді, які входять до складу колегії: Калараш А. А., Штелик С. П.
24 квітня 2020 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 та витребувано цивільну справу з Ярмолинецького районного суду Хмельницької області.
13 травня 2020 року до Верховного Суду надійшла витребовувана цивільна справа.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі відповідач зазначав, що апеляційний суд при перегляді судового рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 23 травня 2019 року по справі № 689/438/19, не врахував позиції Верховного Суду України, викладений у постанові № 752/5881/15ц від 06 червня 2018 року, щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі та зробив невірний висновок про те, що військовослужбовець, який має право на пенсію за вислугою років та звільнений у запас за закінченням строку дії контракту, має право на залишення на квартирному обліку після звільнення з військової служби.
Крім того, у аналогічній справі № 683/2725/18 Хмельницький апеляційний суд зазначив, що наявність у військовослужбовця права на пенсію та права на звільнення за вислугою років не може бути підставою для скасування рішення житлової комісії, оскільки позивач звільнився з військової служби за власним бажанням. На сьогодні справа переглядається Верховним Судом України у касаційному провадженні № 61-16830ск19.
Відзиву на касаційну скаргу не надходило.
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України, має статус учасника бойових дій та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 283 від 20 вересня 2018 року позивач був звільнений у запас за підпункту «к» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду). Календарна вислуга років у Збройних Силах України становить 25 років та 4 місяці. Постійним або службовим житлом не забезпечувався (а.с. 7-9).
Під час проходження військової служби, ОСОБА_1 із складом сім`ї 4 особи у військовій частині НОМЕР_1 з 24 вересня 2008 року по 04 листопада 2018 року перебував на квартирному обліку, а з 20 червня 2017 року по 04 листопада 2018 року перебував у списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень. На момент виключення із списків осіб, які перебувають на квартирному обліку номер у загальній черзі – 18, а номер у першочерговій черзі – 15, що підтверджується довідкою № 3168 від 14 листопада 2018 року (а.с. 11).
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 05 листопада 2018 року ОСОБА_1 із складом сім`ї 4 особи був знятий з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 Ярмолинецького гарнізону відповідно до п. 21 розд. VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МО України № 380 від 31 липня 2018 року та пункту 3 частини 2 статті 40 Житлового кодексу УРСР (а.с. 97).
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення суду апеляційної інстанції відповідає вказаним вимогам закону.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволені касаційної скарги з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, згідно з частиною першою статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування – у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені і в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Дія пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з яких саме підстав, зазначених у пункті 62 Положення та частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.
Установлено, що ОСОБА_1 звільнений із військової служби у запас за підпунктом «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Вислуга років у Збройних Силах України становить: 25 років 4 місяці.
Відповідно до абзацу першого пункту 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.
Отже, наведені норми Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями передбачають підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас на підставі підпункту «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» з закінченням строку дії контракту та наявністю в нього 25 років 4 місяці вислуги.
Подібні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 752/5881/15-ц (провадження № 14-169цс18). У постановах Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі № 750/13081/18 (провадження № 61-15239св19),від 08 квітня 2020 року у справі № 750/3066/19 (провадження № 61-19237св19)
Таким чином, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про задоволення позову.
Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду апеляційної інстанції стосовно установлених обставин справи, містять посилання на факти, які були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 400 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Є. В. Петров
 
А. А. Калараш
 
                                                                                                                      С. П. Штелик