Номер провадження: 22-ц/813/5193/20 
Номер справи місцевого суду: 522/9380/17
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2020 року                                                                 м. Одеса

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,
За участю секретаря - Ющак А.Ю.
  розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , який є правонаступником ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Ганна Анатоліївна,
- про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:
23 травня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовними вимогами в котрих зазначала, що ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором довічного утримання від 14 березня 2013 року з вересня 2016 року не виконує. Відповідач не надає необхідну допомогу,не провідує її протягом тривалого часу. В неї складний стан здоров`я, вона потребувала щоденного догляду та допомоги, не в змозі самостійно приготувати їжу, попрати одяг, прибрати в квартирі. Відповідач не здійснює оплату комунальних послуг.
З вересня 2016 року постійну допомогу їй надає сусід ОСОБА_2 .
Враховуючи викладене, на підставі статті 755 Цивільного кодексу України просила суд розірвати договір довічного утримання від 14 березня 2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ,посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Ганною Анатоліївною,зареєстрований в реєстрі за № 149.
       Визнати за ОСОБА_3 право влансті на квартиру загальною площею 29,7 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.( а.с.75 т.1).
19 жовтня 2017 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі те, що на день її смерті належало її та на що за законом має право заповідала - ОСОБА_2 ( а.с. 76).
В зв`язку зі смертю ОСОБА_3 та оскільки правовідносини допускають правонаступництво судом було проведено заміну позивача на правонаступника - ОСОБА_2 , котрий підтримав позовні вимоги.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2019 року позов ОСОБА_3 , правонаступником прав якої є ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності задоволено частково.
Розірвано договір довічного утримання від 14 березня 2013 року, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Ганною Анатоліївною, зареєстрований у реєстрі за № 149.
Застосовано наслідки розірвання договору, повернувши квартиру загальною площею 29,7 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у власність ОСОБА_3 .       
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат М.М. Сергійчук ставить питання про скасування рішення суду з прийняттям нового судового рішення, про відмову в задоволені позовних вимо, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинами справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.
В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.
В заяві представника ОСОБА_2 - адвокат Синкевич Р.І. просить справу слухати за його відсутності. 
В своїй заяві ОСОБА_1 - адвокат Сергійчук М.М. просить відкласти справу у зв`язку із посиленням протиепідемічних заходів.
Суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 04.05.2020 № 343 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 Постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.
На виконання Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" та відповідно до пункту 10 частини першої статті 152, частини п`ятої статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус судів" Державна судова адміністрація України наказом від 08.04.2020 № 169 затвердила Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду.
Оскільки клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, призначеного на 29.10.2020 на 10:45, не містить викладу обставин, які б свідчили про неможливість представника відповідача прийняти участь у судовому засіданні у зв`язку з запровадженням карантину особисто або із використанням власних технічних засобів поза приміщенням Одеського апеляційного суду, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи за його клопотанням .

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Із заяви вбачається, що причиною неявки до Одеського апеляційного суду є поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Колегія суддів не може визнати таку причину неявки в судове засідання поважною, відповідач виклав свої аргументи в апеляційній скарзі , тому зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України) колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін у відповідності до частини 2 ст.372 ЦПК України .
Зазначена позиція відповідає й позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19).
Відповідно до частини 5 ст.ст.268 ЦПК України, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
У зв`язку з цим та на підставі частини 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З цих підстав, датою складання цього судового рішення є 04.11.2020 року.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:
Заявник в апеляцій ній скарзі зазначає, що ним виконувався п.6 договору, котрим передбачено, що сторони дійшли згоди , що грошова сума у розмірі 500 грн буде щомісячно сплачуватись ним на розрахунковий рахунок , відкритий у ПАТ « ВІЕЙБІ Банк» або переказуватись поштою. Суд помилково дійшов до висновку, що з 14.08.2016 року по 14.02.2017 року здійснено лише один переказ на 1000 грн так як лист - відповідь ПАТ «Укрпошта» за вих..№ 34-103 від 15.05.2019 року не спростував факту належного виконання ним своїх обов`язків за договором. Не надійшла відповідь і від уповноваженої особи ч Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВІЕЙБІ» , що він не виконував зобов`язання за договором.
       В матеріалах справи містяться власноручні розписки позивачки, де вона висловлює подяку за добрий нагляд та хороше до неї ставлення. Остання розписка нею датована 06 червня 2017 року,однак районний суд не взяв її до уваги.
Апелянт зазначає, що саме на позивача лежить обов`язок доведення обставин на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Порзивачем не доведено обставин, що ним не виконувались обов`язки за договором.
Взявши до уваги покази свідків , а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 районний суд не звернув увагу, що договір довічного утримання має особистий характер і сусіди не можуть в повній мірі оцінити ступінь належного чи неналежного виконання обов`язків договору. Свідок ОСОБА_5 підтвердив факт приходу та дзвінки його до ОСОБА_3 та передачу їй коштів.
Посилаючись на те, що позивачем не було доведено факт невиконання ним договору довічного утримання, судом першої інстанції не було всебічно, повно та об`єктивно здійснено розгляд справи та порушення норм матеріального та процесуального права є підставою для його скасування.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги , судова колегія приходить до наступного.
       Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що мало місце невиконання умов договору довічного утримання відповідачем, а тому є підстави для задоволення позову та розірвання договору довічного утримання.
       Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з таких підстав.
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , 
14 березня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір довічного утримання , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Ганною Анатоліївною, зареєстрований у реєстрі за № 149 за умовами якого позивач передала у власність відповідачу належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 зобов`язався забезпечувати її утриманням довічно на умовах договору.
Відповідно до абзацу 1 пункту 5 Договору за згодою сторін Набувач зобов`язаний забезпечити Відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного по життєвого проживання у відчужуваній квартирі, харчуванням, одягом та взуттям, необхідними ліками, доглядом та необхідною допомогою. Вищезазначене матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись Відчужувачу, оцінюється сторонами у суму 500 (п`ятсот) гривень за їх взаємною згодою. Така оцінка підлягає індексації у порядку, установленому законом.
В абзаці 2 пункту 5 Оскаржуваного договору визначено, що Набувач зобов`язується здійснювати оплату комунальних послуг за водопостачання, газопостачання, теплопостачання, енергопостачання (до 100 кВт), користування телефонним зв`язком, крім міжнародних та міжміських переговорів на вищевказану квартиру.
Згідно пункту 6 Договору сторони дійшли згоди, що грошова сума у розмірі 500 гривень буде щомісячно, до 10 числа кожного місяця, виплачуватись Набувачем на розрахунковий рахунок Відчужувача № НОМЕР_1 у ПАТ «ВіЕйБі Банк», МФО 380537, код 19017842 або переказуватись поштою з доставкою додому за адресою: АДРЕСА_1 . Відчужувач свідчить, що зазначене грошове утримання є цілком достатнім для матеріального забезпечення, передбаченого договором та не потребуватиме подальшого перегляду.
Відповідно до пункту 12 Оскаржуваного договору, він може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку.
Таким чином, у договорі довічного утримання сторонами було погоджено   не лише способи здійснення щомісячного грошового утримання  до 10 числа кожного місяця, на розрахунковий рахунок Відчужувача № НОМЕР_1 у ПАТ «ВіЕйБі Банк», МФО 380537, код 19017842 або переказуватись поштою з доставкою додому за адресою: АДРЕСА_1 , а і забезпеченням її харчуванням, одягом та взуттям, необхідними ліками, доглядом та необхідною допомогою.
Статтею 744 ЦК України визначено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
Тлумачення п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання  (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.
За правилом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши надані сторонами докази, а саме: переказ лише грошових коштів від 07.02.2017 року в розмірі 1000 грн не може вважатися належним виконанням договору довічного утримання.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Приморський районний суд м. Одеси при розгляді справи повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним у справі доказам, в зв`язку з чим прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, так як відповідач не виконував в повному обсязі взяті на себе обов`язки, які передбачені договором довічного утримання, укладеним з позивачем, а остання скористалася своїм правом на розірвання укладеного з відповідачем договору довічного утримання, а тому суд обґрунтовано розірвав договір довічного утримання  укладений 14.03.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Судове рішення відповідає вимогам норм матеріального та процесуального закону тому не може бути скасованим з підстав, наведених в апеляційній скарзі відповідача.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідно до розписок позивачка не мала до нього претензій спростовується її зверненням до суду з позовною заявою для захисту порушених прав.
       Доводи про те, що він виконував умови договору та здійснював перекази коштів не свідчить про виконання ним умов договору виходячи з того, що ОСОБА_3 1927 року народження та згідно п.5 договору довічного утримання потребувала постійний догляд та допомоги, забезпечення харчування, одягом та взуттям, котрі відповідачем не здійснювались.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статі 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       Враховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК  України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 367,368,374,375,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,- 
ПОСТАНОВИЛА:        
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 04.11.2020 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда 
- 

О.С.Комлева