ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«29» жовтня 2020 року м. Херсон

Справа № 654/620/20 Провадження № 22-ц/819/1375/20
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя – доповідач)	Воронцової Л. П.	
суддів:	Ігнатенко П. Я.,	
  	Полікарпової О. М.	
секретар	Сікора О. В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області у складі судді Гончаренка О. В. від 24 липня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Нововоронцовська селищна рада Нововоронцовського району Херсонської області про встановлення факту прийняття спадщини,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з вище зазначеною заявою до суду, мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік – ОСОБА_2 , який постійно проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .
Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, в тому числі житловий будинок, розташований по АДРЕСА_2 , який на праві власності належав батькові чоловіка – ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
На час смерті, ОСОБА_3 проживав разом з дружиною ОСОБА_4 , яка спадщину після смерті чоловіка не прийняла, оскільки на час смерті останнього хворіла і померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину після смерті батька шляхом вступу у володіння (управління) вище зазначеним житловим будинком. На час відкриття спадщини він проживав окремо від спадкодавця, після смерті батька, у визначений законом строк, до державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину не звертався.
Заявниця зазначала, що після її звернення з метою оформлення спадщини після смерті чоловіка до приватного нотаріуса Нововоронцовського нотаріального округу Виноградової Н. М., остання їй роз`яснила, що вона, на підставі Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, повинна надати докази того, що ОСОБА_2 вступив у володіння (управління) спадковим майном.
Заявниця вказувала, що у неї є лише документи, підтверджуючі право власності ОСОБА_3  на житловий будинок АДРЕСА_2 , докази, які підтверджують факт вступу в управління або володіння спадковим майном її чоловіком – ОСОБА_5 у неї відсутні, тобто в позасудовому порядку встановити факт прийняття ОСОБА_5 спадщини неможливо, а тому вона змушена звернутися до суду.
ОСОБА_1 просила суд: встановити факт прийняття ОСОБА_2 спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: житловим будинком АДРЕСА_2 , протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 24 липня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, які мають істотне значення для справи, невірне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заяви.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції, при винесенні оскаржуваного рішення, не врахував позицію заінтересованої особи – Нововоронцовської селищної ради Нововоронцовського району Херсонської області, викладеної в їх заяві від 21 липня 2020 року; у порушення вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд першої інстанції в ході розгляду справи не з`ясував наявність спадкових справ після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , не витребував та не дослідив їх, а тому висновки суду не відповідають дійсності і є припущеннями; суд першої інстанції не врахував покази свідків, які підтверджують факт вступу ОСОБА_2 в управління та володіння спадковим майном. 
Відзив на апеляційну скаргу від заінтересованої особи не надходив.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу у їх відсутність в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви  ОСОБА_6 , суд першої інстанції виходив з  того, що жодних належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про те, що померлий ОСОБА_2 фактично вступив в управління або володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_3 протягом 6 місяців з 28 квітня 1992 року по 28 жовтня 1992 року, суду не надано; заявницею не було надано суду належних та допустимих доказів про те, що померлий  ОСОБА_3 є батьком чоловіка заявниці – ОСОБА_2 , що у свою чергу не дає суду можливості прийти до висновку про встановлення родинних відносин між останніми; заявницею не доведено у чому саме встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 стосується її прав і обов`язків; суду не надано жодного документу на підтвердження того, що заявниця зверталася із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті її чоловіка ОСОБА_2 і чи дійсно вона є спадкоємцем, належного йому за життя майна та майнових прав.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом,  ІНФОРМАЦІЯ_2 помер  ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 -  ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвами про її смерть, виданими Нововоронцовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 03 жовтня 2019 року серії НОМЕР_1 і серії НОМЕР_2 відповідно /а. с. 5, 6/.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Нововоронцовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області /а. с. 3/.
Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 26 жовтня 1970 року, виданого виконавчим комітетом Нововоронцовської ради депутатів трудящих ОСОБА_3 на праві особистої власності належить житловий будинок з прилеглими до нього будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_3 /а. с. 7/.
Рішенням виконавчого комітету Нововоронцовської селищної ради № 23 від 25 червня 2020 року, узаконено зміну поштової адреси житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який належав ОСОБА_3 з АДРЕСА_3 на АДРЕСА_2 /а. с. 16/.
Відповідно до довідки № 854 від 25 травня 2020 року, виданої Нововоронцовською селищною радою Херсонської області, земельна ділянка орієнтовною площею 0,13 га, з цільовим призначенням: для розміщення і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , не приватизована /а. с. 17/.
Згідно довідок № 757, 759 від 04 травня 2020 року, виданих Нововоронцовською селищною радою Херсонської області, в реєстрі тариторіальної громади Нововоронцовського району та в архіві територіальної громади Нововоронцовського району та в архіві Нововоронцовської селищної ради Херсонської області, який було передано Нововоронцовським РС УДМС України в Херсонськійобласті, а саме в адресних картках та в картках реєстрації осіб станом на день видачі довідки, наявні відомості про осіб: ОСОБА_3 , який з 17 травня 1957 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 (тобто до моменту смерті) та ОСОБА_4 , яка з 17 травня 1957 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (тобто до моменту смерті) були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 . Крім померлих на момент їх смерті за даною адресою інші особи не зареєстровані /а. с. 18/
Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року . У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
Отже, спірні відносини, що виникли між учасниками справи, регулюються нормами ЦК УРСР.
Згідно з частиною першою статті 524 ЦК України РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Відповідно до приписів статті 549 ЦК Української РСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
ОСОБА_1 належними і допустимими доказами не довела факт прийняття спадщини її чоловіком ОСОБА_2 у порядку, визначеному статтею 549 ЦК Української РСР, а також не надала доказів на підтвердження родинних зв`язків між її чоловіком та спадкодавцем – ОСОБА_3 .
Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про встановлення факту прийняття ОСОБА_2 спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , враховуючи норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, обґрунтовано виходив із того, що зазначені в заяві вимоги задоволенню не підлягають, оскільки заявниця не надала суду докази, які б достовірно підтверджували факт прийняття спадщини її чоловіком ОСОБА_2 у порядку, визначеному статтею 549 ЦК Української РСР.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не врахував покази свідків, які підтверджують факт вступу ОСОБА_2 в управління та володіння спадковим майном, до уваги колегією суддів не приймаються та підлягають відхиленню, оскільки пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , долучені до заяви ОСОБА_1 , у розумінні ст. 12, 81 ЦПК України, не є належними і допустимими доказами, які підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 : вони не можуть бути розцінені, як покази свідків, які підлягають попередженню про кримінальну відповідальність та приводяться до присяги; крім того, вказані пояснення ОСОБА_7 не містять інформації звідки йому відомі обставини: чи безпосередньо він був очевидцем подій, чи знає про них від інших осіб; неможливо проаналізувати скільки років йому було у 1992 році і чи проживав він в одній місцевості зі спадкодавцем.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції, при винесенні оскаржуваного рішення, не врахував позицію заінтересованої особи – Нововоронцовської селищної ради Нововоронцовського району Херсонської області, викладеної в їх заяві від 21 липня 2020 року є безпідставними та підлягають відхиленню, оскільки суд першої інстанції ухвалює рішення при повному і всебічному з`ясуванню обставин справи, підтверджених доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі, не містять нові факти чи засоби доказування, висновки суду не спростовують, тому підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 24 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Головуючий Л. П. Воронцова 

Судді: П. Я. Ігнатенко 

О. М. Полікарпова